Copyright: Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár


Címoldal
		Egyházi jóváhagyással A mû eredeti címe: Kreuzweg Fordította: Vasváry Krisztina Tartalomjegyzék


Roger testvér -- Teréz anya

Keresztút

OMC, Bécs, 1986

Egyházi jóváhagyással

A mû eredeti címe és kiadója: Kreuzweg, Herder, Wien, 1985. Copyright, 1986, by Opus Mystici Corporis Verlag

(in Verbindung mit dem Österreichischen Pastoralinstitut)

A-1090 Wien, Boltzmanngasse 14.

Verlags Nr. 1986-6.

Fordította: Vasváry Krisztina

A stációképek Kopp Judit faragványai

Fényképezte: Mihalik Tamás

Hungart eng. sz. 3.782/5/86.

Köszönetet mondunk a taizéi közösségnek a borítólap képeiért


Tartalomjegyzék

A könyv elektronikus változata

Bevezetôül

1. állomás:	Jézust halálra ítélik
2. állomás:	Jézus vállára veszi a keresztet
3. állomás:	Jézus elôször esik el a kereszt súlya alatt
4. állomás:	Jézus találkozik anyjával
5. állomás:	Cirenei Simon segít Jézusnak a keresztet hordozni
6. állomás:	Veronika kendôjét nyújtja Jézusnak
7. állomás:	Jézus másodszor esik el a kereszttel
8. állomás:	Jézus találkozik a síró asszonyokkal
9. állomás:	Jézus harmadszor esik el a kereszttel
10. állomás:	Jézust megfosztják ruháitól
11. állomás:	Jézust keresztre szögezik
12. állomás:	Jézus meghal a kereszten
13. állomás:	Jézus testét leveszik a keresztrôl és anyja ölébe fektetik
14. állomás:	Jézus szent testét sírba teszik
Imádság


A könyv elektronikus változata

Ez a program az azonos címû könyv szöveghû elektronikus változata. A könyv 1986-ban jelent meg az Opus Mystici Corporis kiadásában. Az elektronikus változat Valentiny Géza prelátus úr, az Opus Mystici Corporis vezetôje, engedélyével készült. A könyvet lelkipásztori célokra a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár szabályai szerint lehet használni. Minden más szerzôi jog az Opus Mystici Corporis tulajdonában van.

A keresztút két változatban található meg a programban: illusztrációval és anélkül. Az illusztráció faragványait Kopp Judit szobrászmûvész készítette, és Bittsánszky Géza engedélyével szerepelnek a programban. Az illusztrációkat 256 vagy annál több színû képernyôbeállítás mellett lehet csak torzításmentesen megjeleníteni. Ha ennél kevesebb szín van definiálva, állítsa át a képernyôt legalább 256 színre és indítsa újra a programot.

A könyv illusztrációit külön állományban is közreadja a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár, amelyet Bittsánszky Géza engedélyével szabadon fel lehet használni lelkipásztori célokra. Az állomány neve KKEP9.ZIP (mérete 1.405.042 byte), amely a Keresztúti illusztrációk tétel alatt (PPEK szám: 29) található. Ebben a ZIP file-ban a könyv mind a tizennégy faragványa megtalálható nyomdai minôségû JPEG formátumban. A ZIP file kibontása után az állományban a következô grafikák találhatók:

	A grafika tartalma	A file neve	A file mérete (byte-ban)
1.	Jézust halálra ítélik	kopjud01.jpg	106.807
2.	Jézus vállára veszi a keresztet	kopjud02.jpg	99.321
3.	Jézus elôször esik el a kereszt súlya alatt	kopjud03.jpg	98.833
4.	Jézus találkozik anyjával	kopjud04.jpg	105.555
5.	Cirenei Simon segít Jézusnak a keresztet hordozni	kopjud05.jpg	101.276
6.	Veronika kendôjét nyújtja Jézusnak	kopjud06.jpg	99.459
7.	Jézus másodszor esik el a kereszttel	kopjud07.jpg	105.082
8.	Jézus találkozik a síró asszonyokkal	kopjud08.jpg	86.421
9.	Jézus harmadszor esik el a kereszttel	kopjud09.jpg	98.629
10.	Jézust megfosztják ruháitól	kopjud10.jpg	79.549
11.	Jézust keresztre szögezik	kopjud11.jpg	108.401
12.	Jézus meghal a kereszten	kopjud12.jpg	108.831
13.	Jézus testét leveszik a keresztrôl és anyja ölébe fektetik	kopjud13.jpg	105.642
14.	Jézus szent testét sírba teszik	kopjud14.jpg	114.695


Bevezetôül

A szenvedés önmagában véve semmit sem ér, de a Krisztus passiójában résztvevô szenvedés nagy ajándék; Isten szeretetének egyik jele, mert úgy mutatta meg e világ iránti szeretetét az Atya, hogy Fiát adta értünk.

Teréz anya

Az lenne a ,,veszélyes élet'', ha testünket a lángoknak, javainkat másoknak adjuk, erônket pedig az igazságért vívott harcba vetjük be? Igen, ez azonban még nem minden. Az veszélyezteti életét, aki a húsvéti ,,átvonulásban'' Jézushoz csatlakozva szeretetbôl hajlandó még életét is kockára tenni.

Roger testvér


1. állomás: Jézust halálra ítélik

,,Amikor szidalmazták, nem viszonozta a szidalmat; amikor szenvedett, nem fenyegetôzött, hanem rábízta magát az igazságos bíróra... Sebei szereznek számunkra gyógyulást.''

1Pt 2,23-24; vö. Iz 53,7

Te, aki hátratekintés nélkül akarod követni Krisztust, készülj fel egyszerûvé vált életeddel arra, hogy kiengesztelôdött szívvel tudj küzdeni.

Ott harcolj, ahol egyébként is állsz! Merj küzdeni az elnyomottak jogaiért, legyenek akár hívôk, akár hitetlenek. Az igazság keresése érdekében folytatott harc megkívánja, hogy életmódod révén szolidáris légy a legszegényebbekkel. Egészen gyakorlatilag, mert a puszta szó csak kábítószer.

Bármibe kerülne, készülj fel az önmagaddal vívott harcra is, hogy halálodig hû maradhass Krisztushoz. Ez a folytonosság egységet, harmóniát teremt benned, amely segít túljutnod minden megpróbáltatáson.

A kiengesztelôdött szívvel folytatott harcnak elôfeltétele, hogy el tudjuk viselni a legnagyobb feszültségeket is. Távol álljon tôled, hogy elfojtsd energiáidat. A harc épp azt kívánja, hogy összeszedd minden erôdet.

Szándékaid sajnos eltorzulhatnak. Ha visszautasítod a megbocsátást, ha nem akarsz kiengesztelôdni, vajon mit tükrözöl még vissza Krisztusból? Ha nem imádkozol ellenségedért, micsoda sötétség van benned! Ha elveszíted az irgalmasságot, mindent elveszítettél!

Egyszál magadban nem tehetsz nagy dolgokat. De ha másokkal egyesülsz -- akiket szintén Krisztus szeretete itatott át --, megnyílik az ösvény, amely a terméketlenségbôl a közös alkotáshoz vezet. Ha pedig a közösség a kiengesztelôdés kovászaként él a nagyobb egységben (az egyházban), akkor lehetôvé válik még a lehetetlen is.

Keresd, hogyan lehetsz kovász a tésztában, miként szerethetnéd mégjobban az egyházat. Gyakran ütközöl majd válaszfalakba, amelyek megosztják Krisztus Testét, az egyházat. A kiengesztelôdés munkálóit mindig az jellemzi, hogy Krisztust követve inkább beteljesíteni akarnak, mintsem lerombolni. Inkább megérteni, mint kioktatni. Az ilyenek a közösségen belül maradva kitartanak helyükön mindaddig, amíg át nem változik, meg nem dicsôül az egyházban még az is, ami esendô.

Távol attól, hogy szalmalánggal lobogj, add oda teljesen életedet, hogy az Isten napról napra veled együtt alkothasson.

Roger testvér

Nekem sokkal könnyebben megy a munka, és sokkal felhôtlenebbül tudok nevetni, amikor egyenként magam elé idézlek titeket, szenvedô testvéreim. Jézusnak szüksége van rátok, hogy a szeretet és áldozat olaját tôletek elfogadja és a mi életünk lámpásába öntse. Ti valóban a mi Urunk szenvedését élitek át. Lesújtva, megtörve, fájdalommal és sebekkel borítva. Jézus mindezt, úgy, ahogy van, magára veszi, amikor életetekbe lép.

Nélküle semmit sem tehetnénk. És pontosan az oltár az a hely, ahol a szenvedô szegényekkel találkozunk. Bennük ismerjük fel, hogy a szenvedés a nagylelkûség és a nagyobb szeretet felé vezetô út.

Teréz anya


2. állomás: Jézus vállára veszi a keresztet

,,Ô isteni mivoltában nem tartotta Istennel való egyenlôségét olyan dolognak, amelyhez feltétlenül ragaszkodjék, hanem szolgai alakot fölvéve kiüresítette önmagát és hasonló lett az emberekhez.''

Fil 2,6-7

Istenünk, Lelked által ôsidôktôl fogva minden emberbe a szeretet törvényét írtad. Mégis csak kevesen értik meg, hogy saját képmásodra szabadnak teremtetted ôket, szabadnak a szeretetre.

Élô Isten, azért jöttél Jézus Krisztusban szegényként a földre, hogy megpróbáld magad megértetni. És a visszautasított, keresztre feszített, sírba temetett Jézust feltámasztottad.

Senki sem értheti meg Jézus halálát, ha elsôdlegesen nem úgy tekinti Ôt, mint feltámadottat. Ebben az esetben viszont egyetlen szempillantás alatt megsejtjük a titkot: Krisztus, te nekünk is éppúgy felteszed a kérdést, mint a tanítványoknak: kinek tartotok engem?

Te vagy az Élet. Feltámadottként együtt vívsz most haláltusát mindazokkal, akik kísértést szenvednek. Lelked azokban lakik, akikre rátör az emberi szenvedés.

Minden embert felszólítasz, hogy kövessen téged. Követésed megkívánja, hogy mindennap felvegyük keresztünket. Te azonban alászállsz oda, ahol mi vagyunk, a legmélyebb mélységbe is, hogy magadra vedd mindazt, ami fogva tart bennünket. Minden ember közelében vagy. Még azokat is felkeresed, akik meghaltak anélkül, hogy egyáltalán megismerhettek volna téged. (1Pt 3,19-20).

Végtelen irgalmasságod szemlélése a jóság sugarává lesz az alázatos szívekben, akik hagyják, hogy Lelked vezesse ôket.

Roger testvér

Isten azonosította magát az éhezôkkel, a betegekkel, a mezítelenekkel, a hontalanokkal. Nemcsak a kenyér, hanem a szeretet, a gondoskodás és az elismerés után éhezôkkel; nemcsak a hiányos öltözet miatt csupaszokkal, hanem azokkal is, akik az idegenekkel szemben tanúsított irgalmatlan bánásmód miatt mezítelenek; nemcsak azokkal a hajléktalanokkal, akiknek hiányzik a tetô a fejük fölül, hanem mindazokkal, akiktôl megvonják az emberi szó melegét.

Együttérzés nélkül munkánk csak szociális tevékenység lenne, nagyon jó és hasznos, de nem volna Jézus Krisztus munkája, nem volna a megváltás része. Jézus úgy akar segíteni, hogy osztozik sorsunkban, magányunkban, szenvedésünkben, halálunkban. Azáltal váltott meg minket, hogy eggyé vált velünk.

Szabad nekünk is ugyanezt tennünk: a szegények minden nyomorúsága megváltásra szorul, nemcsak anyagi szegénységük, hanem szellemi ínségük is. Nekünk is osztoznunk kell sorsukban, mert csak akkor vihetünk nekik megváltást, akkor vihetjük Istent életükbe, ôket pedig Istenhez, ha velük vagyunk.

Teréz anya


3. állomás: Jézus elôször esik el a kereszt súlya alatt

,,Olyan volt, hogy iszonyattal takartuk el elôle arcunkat. Megvetett, akit bizony nem becsültünk sokra.''

Iz 53,13

Egy fiatalember belsô tragédiájáról beszél. Határtalan a bánata. Semmi sem kegyetlenebb a szeretet visszautasításánál vagy egy kapcsolat megszakításánál. A szív nem tudja, hogyan válaszoljon minderre, és hogy ne szenvedjen olyan nagyon, nemegyszer megkeményedik. Ellenszerül az önszeretet kínálkozik. A fel nem dolgozott megaláztatásból büszkeség és emberi becsvágy tör elô.

Krisztus nem lázad fel, amikor eltaszítjuk. Szenved és szeret.

Egy másik fiatal azt kérdi: hogyan éljük meg a kiengesztelôdést, ha a másik fél elutasítja?

Az ilyen visszautasítás olyan, mint a halál kicsiben. Szinte kihúzza lábunk alól a talajt. Senki sem gyógyul ki az ilyesmibôl egyhamar. Nincs annál bántóbb, mint a hideg távolságtartás annak részérôl, akivel pedig ki szeretnénk engesztelôdni. Az ilyesmi a szív legmélyébe talál.

Az is elôfordulhat, hogy megbocsátásunk a másik felet cinikus számítgatásra bátorítja: miért ne próbálja csak azért is keresztülvinni tervét akár embereken átgázolva, hisz Krisztus kedvéért úgysem bocsát meg senki --, gondolja magában.

Az, hogy a másik fél makacsul ragaszkodik elutasító magatartásához, vajon azt jelenti-e, hogy Isten nem hallgatja meg imánkat? Voltaképp Isten már ,,bennünk'' meghallgatta és bensônkben rögtön választ is adott; már kiengesztelôdött bennünk.

Valakinek, aki közel áll hozzám, egy döntô fordulat elôestéjén a következôket írtam:

,,Ha benned a megalázott ember mindent le szeretne rázni önmagáról, amit tehernek érez, gondolj arra, hogy a teher talán Krisztus könnyû igája, ölelô karjának súlya válladon. Ha lázadásod szorításában úgy rádtör a kétségbeesés, hogy ott akarod hagyni Krisztust, aki egyszer s mindenkorra meghívott téged, akkor vonulj vissza bensôd oázisába, a magány belsô szigetére; ott meghallod, hogy Ô most és mindig ugyanarra hív téged. Sokat kíván tôled Az, Aki adományokkal halmozott el. Ne szórd szét az értékes gyöngyöket: erôdet ne fecséreld annak kutatására, hogy kinek volt igaza és kinek nem. Bárcsak egész életed csodálkozó válasz lenne mindarra, amivel Isten megajándékozott!''

Roger testvér

Egyszer egy olyan fiatalembert szedtünk fel Kalkutta utcáin, aki ugyan gondos nevelést kapott, és több diplomát szerzett, de rossz társaságba keveredett. Mindenét ellopták. Megkérdeztem tôle, miért hagyta el szüleit. Azt mondta, hogy az apja nem tudta elviselni ôt: ,,Gyermekkorom óta nem nézett a szemembe. Féltékeny lett rám, s így eljöttem hazulról.''

A nôvérek sokat imádkoztak a fiatalemberért és segítettek neki, hogy idôvel haza tudjon menni és meg tudjon bocsátani az apjának: ez mindkettôjükön segített. Ilyen arca is lehet a szegénységnek.

Teréz anya


4. állomás: Jézus találkozik anyjával

,,Mert mint a halál, olyan erôs a szeretet.''

Én 8,6

Mindkettônk tapasztalata, hogy a föld nagy területeit szellemi-lelki sivatag borítja, s olyan fiatalokra bukkanunk ezekben a sivatagokban, akikbe mélyen belevésôdött az emberi elhagyatottság és egyfajta, mindent átjáró kétség, amelyet lényük mélyéig ható megrázkódtatások okoztak.

Még ahol szellemi-lelki szomjúságot találunk, még ott is sok fiatalt legyûr a kétség. Nem képesek Istent megajándékozni bizalmukkal, nem képesek hinni, mert nem ébredhetett bennük bizalom még hozzátartozóik iránt sem. Az emberi kapcsolatok felbomlása már ártatlan gyermekkorukban vagy kora ifjúságukban megsebezte ôket. Kétely és csüggedés támadt ennek nyomán bennük: minek egyáltalán élni? Van-e értelme az életnek?

Kalkuttában látni lehet a Haldoklók Házait..., de a nyugati társadalmakban is sok fiatal él nem látható, mégis valójában hasonló házakban. Vannak szülôk, akik anyagilag gondoskodnak ugyan gyermekeikrôl, de életükben egyáltalán nem vesznek részt.

Sok fiatal honvágyszerû felbuzdulással kutat az után, amit megtagadtak tôle. Baráti körének tagjaival együtt igyekszik mindent megtapasztalni, átélni. Némelyek a leghajmeresztôbb szélsôségekbe is hagyják magukat belesodorni --, nekik csak egyvalami számít: hogy együtt jól érzik magukat. Csoportokba verôdnek más fiatalokkal, olyanokkal is, akiknek igazán megértô szüleik vannak. Az ilyen szülôk egyszercsak azt veszik észre, hogy fiaik és lányaik eltávolodnak tôlük, holott mindent megadtak nekik.

A nemzedékek egymástól való elszakadása ezenkívül egészen másfajta következményekkel is jár: vannak idôs emberek, akik kénytelenek teljesen magukra hagyatva bevégezni életüket. Jóllehet anyagilag gondoskodnak róluk, mégis úgy tûnik, hogy nem maradt számukra más feladat, mint a halálra várni. Pedig az öregekben sokszor megvan a képesség arra, hogy másokat önzetlenül meghallgassanak.

A szétzilált emberi kapcsolatok és heves megrázkódtatások e korában megkockáztatjuk, hogy közös felhívást intézzünk az emberekhez, életkorra való tekintet nélkül:

Hogy élô ember légy és ne félhalott: keresd Jézust, aki az Élet! Keresd akkor is, ha úgy érzed, elveszítetted! Ô szeret téged! Ha megtalálod, mindent megtaláltál: szeretetet, békét, bizalmat. Akkor érdemes lesz élned.

Mindannyian lehetünk békességszerzôk és a kiengesztelôdés hordozói ott, ahol éppen vagyunk. Lakásunk, bármilyen szerény is, olyan legyen, mint Mária otthona Názáretben: otthon, amely Jézust fogadja be, a Krisztust; ahol imádkozhatunk, másokat meghallgathatunk és melléjük szegôdve megkönnyítjük, hogy visszanyerjék elvesztett bizalmukat.

Öregkorában János evangélista mindig csak azt ismételgette: szeretet az Isten. Ahol Isten, ott a szeretet. Ha szeretitek egymást, mondja Jézus, mindenki felismeri, hogy tanítványaim vagytok. Vigyük hát Jézus szeretetét a magukra maradottaknak, a szomorkodóknak, a betegeknek, az elnyomottaknak! Ennek láttán sokan mások is kiemelkednek a csüggedésbôl és kételyekbôl, hogy az élô Isten Lelkébe vetett bizalomnak adják magukat. Így aztán sok fiatal és kevésbé fiatal is annak a békének és kiengesztelôdésnek kovászává válik, amely jelenleg nemcsak a hívôk között fontos, hanem az egész emberiség számára rendkívül jelentôs.

Teréz anya és Roger testvér


5. állomás: Cirenei Simon segít Jézusnak a keresztet hordozni

,,Hordozzátok egymás terhét, így teljesítitek Krisztus törvényét!''

Gal 6,2

Bármit teszel is:

Amikor éhes voltam,

enni adtál,

amikor szomjas voltam,

inni adtál.

Bármit, amit a legkisebb

testvéremnek teszel,

nekem teszed.

Lépj be hát Atyám házába!

Amikor hajléktalan voltam,

ajtódat kitártad elôttem,

amikor mezítelen voltam,

rám adtad ruhádat;

amikor fáradt voltam,

segítettél nyugalmat találni,

amikor aggodalom gyötört,

elûzted félelmem;

amikor kicsi voltam,

olvasni tanítottál,

amikor magányos voltam,

szeretetet adtál,

amikor börtönben voltam,

eljöttél cellámba,

amikor betegágyon feküdtem,

ápoltál;

idegen földön

hazát adtál,

amikor munkanélküli voltam,

munkát kerestél nekem;

amikor a csatában megsebesültem,

bekötözted sebeimet,

amikor jóságra vágytam,

megfogtad kezemet;

amikor néger voltam,

kínai vagy fehér,

kicsúfoltak és bántalmaztak,

te vitted keresztemet;

amikor öreg voltam,

nekem ajándékoztad mosolyodat,

amikor nyugtalan voltam,

türelmesen meghallgattál;

láttál leköpve véresen,

és felismertél,

bár koszos és verítékes voltam;

amikor kinevettek,

te mellém álltál,

amikor boldog voltam,

örömömben osztoztál.

Teréz anya

Krisztus mellett dönteni! Ô választás elé állít minket: ,,Aki meg akarja menteni életét, elveszíti, aki azonban értem elveszíti, az megtalálja.'' (Mt 16,25) Mégsem csikarja ki belôlünk az igent, mindenkinek meghagyja szabadságát, hogy mellette döntsön vagy elutasítsa ôt. Sohasem kényszerít. Kétezer éve ott áll jóságos és alázatos szívvel minden egyes ember ajtajában és kopogtat: ,,Szeretsz-e engem!''.

Ha úgy tûnik, hogy egyre kevésbé vagy képes válaszolni, még megmarad az a lehetôséged, hogy így kiálts hozzá: ,,Krisztus, hadd adjam magam neked, engedd, hogy testem-lelkem megnyugodjék benned!''.

A Krisztus melletti döntés megköveteli, hogy egyazon úton, ne pedig kétfélén próbáljunk járni. Aki egyszerre akarná Krisztust követni és a maga útját járni, az oda jutna, hogy saját árnyéka után fut, miközben társadalmi elismerést, tekintélyt hajszol.

Mit kívánsz tôlünk, Krisztus? Mindenek elôtt azt, hogy egymás terhét hordozzuk és azt imádságunkban, amely mindenkor ügyefogyott, rád bízzuk.

Te mindenkit felkarolsz, aki terheit reád hagyja, s ez olyan, mintha minden helyen és minden pillanatban Te fogadnál minket názáreti házadban.

Aki hagyja, hogy Te, a szenvedô Szolga, befogadd, annak belsô látása elôtt felsejlik -- saját kuszaságain túl -- a föltámadásban megdicsôült Krisztus visszfénye. És az ember mindig újraéled, ha vigasztaló Lelked által meglátogatod.

Roger testvér


6. állomás: Veronika kendôjét nyújtja Jézusnak

,,Uram, a te arcodat akarom keresni. Ne rejtsd el elôlem arcodat!''

Zsolt 27,9

,,Hát te mit mondasz, ki vagyok?''

Mt 16,15

Isten vagy.

Isten az Istentôl.

Születtél, de nem teremttettél.

Egylényegû vagy az Atyával.

Az élô Isten Fia vagy.

A Szentháromság második Személye.

Egy vagy az Atyával.

Az Atyával vagy kezdettôl fogva.

Az Atya mindent általad teremtett.

A szeretett Fiú vagy, akiben az Atyának kedve telik.

Mária fia vagy, méhében fogantattál a Szentlélektôl.

Betlehemben születtél.

Mária pólyázott és szalmába fektetett.

Annak a szamárnak lehelete melegített, amelyik édesanyádat

s méhében vele együtt téged is a hátán hordozott.

József nevelt fia vagy, akit a názáretiek ácsnak ismertek.

Mindennapi ember vagy, aki nem dicsekedhet tudományával

-- így vélekedett rólad Izrael mûvelt népe.

Kicsoda számomra Jézus?

Jézus a megtestesült Ige.

Jézus az élet kenyere.

Jézus áldozati bárány --, akit bûneinkért feláldoztak a kereszten.

Jézus az áldozat, akit a szentmisén feláldoznak a világ bûneiért és saját bûneimért.

Jézus az ige, amelyet hirdetni kell.

Jézus az igazság, amit közhírré kell tenni.

Jézus a fény, amelynek föl kell ragyognia.

Jézus az élet, amit élnünk kell.

Jézus az a szeretet, amely szerint szeretnünk kell.

Jézus az öröm, amelyet szét kell osztanunk.

Jézus a béke, amelyet adnunk kell.

Jézus az élet kenyere, hogy tápláljon minket.

Jézus az éhezô, akinek enni kell adnunk.

Jézus a szomjazó, akinek szomját csillapítanunk kell.

Jézus a mezítelen, akit fel kell ruháznunk.

Jézus a hontalan, akit be kell fogadnunk.

Jézus a beteg, akit meg kell gyógyítanunk.

Jézus a magáramaradott, akit szeretnünk kell.

Jézus a kitaszított gyermek, akit örökbe kell fogadnunk.

Jézus a leprás, akinek ki kell mosnunk sebeit.

Jézus a koldus, akire rá kell mosolyognunk.

Jézus a szerencsétlen, akit meg kell hallgatnunk.

Jézus a rokkant, akit fel kell karolnunk.

Jézus a kisgyermek, akit át kell ölelnünk.

Jézus a vak, akit vezetnünk kell.

Jézus a néma, akihez szólnunk kell.

Jézus a nyomorék, akit kísérnünk kell.

Jézus az elhagyott, akinek társává kell lennünk.

Jézus a prostituált, akit ki kell szabadítanunk a veszélybôl és akinek barátjává kell lennünk.

Jézus a rab, akit meg kell látogatnunk.

Jézus az öregember, akit szolgálnunk kell.

Számomra

Jézus az Isten.

Jézus a vôlegény.

Jézus az élet.

Jézus az egyetlen szerelem.

Jézus mindenben minden.

Jézus az egyetlenem és mindenem.

Jézus az, akit teljes szívemmel és teljes lényemmel szeretek. Mindent neki adtam, még bûneimet is, és Ô gyöngéden, szeretettel eljegyzett engem. Most és egész életem során megfeszített vôlegényem menyasszonya vagyok. Ámen.

Teréz anya


7. állomás: Jézus másodszor esik el a kereszttel

,,Torkom kiszáradt, mint a cserép, nyelvem ínyemhez tapadt... a halál porában fekszem.''

Zsolt 22,16

Most is él bennem a kép, amit több mint egy éve Bangladesben láttam: a szûk utcában földön kuporog egy gyermek, egyik karján csecsemôt tart, a másikkal pedig megpróbál felemelni egy másodikat. Ahogy mindkettôt karjába vette, megbillent és elesett. Kép a gyermekkorban ártatlanul elszenvedett sebekrôl. Miért nem lehet ezeket a gyerekeket felkarolni? Esztendô múltán sem tudta még szívem ennek nyomait kiheverni.

Élénken emlékszem néhány asszonyra, akikkel Lengyelországban találkoztam: parasztasszonyok voltak, akik beszámoltak a táborokban eltöltött hat évrôl, ahová gyermekestül hurcolták el ôket. Egyiküknek, egy szerény parasztasszonynak azt mondtam: ,,Maguk átélték Krisztus kínszenvedését''. Szíve egyszerûségében egyetlen szóval válaszolt: ,,Igen''.

Ami harmónia még megmaradt a földön, azt azoknak köszönhetjük, akik feláldozzák életüket az egyházért és az emberiségért.

Roger testvér

Kalkuttában, Melbourne-ben, New Yorkban és még sokhelyütt újra meg újra magányos és elhagyott emberekkel találkoztunk, akikrôl mindössze annyit tudtunk, hogy mi a címük és házszámuk. Miért nem törôdünk velük? Tudjuk-e egyáltalán, hogy sok ilyen ember van, talán csak egy ajtóval odébb? Talán épp egy vak, aki boldog lenne, ha felolvasnál neki az újságból, vagy egy gazdag ember, aki örülne, ha meglátogatnád. Lehet, hogy mindene megvan, látszólag felveti a jólét, még sincs senki, aki érintkezne vele, és szüksége volna a veled való kapcsolatra. Nemrégiben eljött hozzánk egy gazdag ember és ezt mondta: ,,Kérem, látogasson meg minket, vagy küldje el egyik nôvérét hozzánk. Félig vak vagyok, feleségem pedig megzavarodott. Gyermekeink már mind kiröppentek a fészekbôl, mi pedig belepusztulunk a magányba. Vágyva vágyunk valami emberi hang kedves csengésére.''

Teréz anya


8. állomás: Jézus találkozik a síró asszonyokkal

,,Arra emelik majd tekintetüket, akit átszúrtak; gyászolják és megsiratják, mint az elsôszülöttet.''

Zak 12,10

Ó Istenünk, minden ember Atyja, te mindnyájunktól azt kívánod, hogy szeretetet vigyünk oda, ahol elnyomják a szegényeket, örömet oda, ahol az egyházon erôt vett a csüggedés, kiengesztelôdést oda, ahol az emberek elszakadtak egymástól; apa a fiától, anya a lányától, férj a feleségétôl, hívô attól, aki nem tud hinni, keresztény a keresztény testvértôl. Utat építesz számunkra, hogy Jézus Krisztus felszabdalt Teste -- egyházad -- a közösség kovászává váljék a föld szegényei és az egész emberiség számára.

Mindkettônket nyugtalanítja a mai világ szenvedése. Az emberiség sebei láttán elviselhetetlenné válnak a keresztények közötti szakadások. Feladjuk-e azt, ami elválaszt bennünket egymástól? Meg akarunk-e szabadulni a másiktól való félelemtôl? Minek minden összetûzés után azt firtatni, hogy kinek volt igaza és kinek nem?

A kiengesztelôdés keresése során vajon megtanuljuk-e, hogyan adhatjuk a másiknak önmagunk legjavát, és miképp lehet a miénk az ô kincse abban az egymás iránti kölcsönös szeretetben, amellyel Krisztus szeret minket?

Jézus Krisztus, köszönjük neked, hogy a katolikus egyház mindenekelôtt az Eukarisztia egyháza, amely szavaidra emlékezik: ,,Ez az én testem, ez az én vérem''. Köszönjük, hogy életet oszt csodálatos jelenléted.

Köszönjük neked, hogy a protestáns egyházak az Ige egyházai. Állandóan emlékeztetnek evangéliumod erejére.

Köszönjük neked, hogy az ortodox egyház a történelem folyamán hûségben annyiszor tanúságot tehetett a végsôkig menô szeretetrôl.

Krisztus, nyiss meg mindnyájunkat, hogy túlnôve önmagunkon ne odázzuk tovább a kiengesztelôdést az egyház páratlan közösségében, amely az emberiség pótolhatatlan kovásza.

Teréz anya és Roger testvér


9. állomás: Jézus harmadszor esik el a kereszttel

,,Testemben kiegészítem, ami Krisztus szenvedésébôl hiányzik, testének, az egyháznak javára.

Kol 1,24

A leningrádi székesegyházban Nikodim püspök megkért, hogy mondjak valamit az ott egybegyûlt fiataloknak. Így szóltam hozzájuk: ,,Ha Krisztus nem támadt volna fel, nem lennénk itt és nem volna lángoló bizalmunk az Ô országában, amely bennetek él''. Röviddel ezelôtt azokhoz a fiatalokhoz szóltam, akik hamarosan papok lesznek: ,,Minél inkább Krisztussal együtt járjátok utatokat, annál többször vezet majd az út a kísértés hegyére. Ô maga is járt ott. Minél jobban közelítünk láthatatlan módon Krisztus kínszenvedéséhez, annál inkább kirajzolódik rajtunk a Föltámadott képe''.

Fokváros egyik néger negyedében nagy tömeg gyûlt össze imádságra. Énekük mélybôl jövô, sürgetô hívás volt számomra. Megpróbáltam valamilyen gesztussal kifejezni azt, ami betöltötte szívemet, így fordultam hát hozzájuk: ,,Bocsánatot szeretnék kérni tôletek, nem a fehérek nevében, ezt nem tehetem, hanem azért, mert szenvedtek az evangéliumért és elôttünk jártok Isten országa felé vezetô utunkon. Szeretnék mindegyikôtökhöz odamenni, hogy tenyerembe rajzolhassátok Krisztus bocsánatának jelét, a keresztet.''

Ezt a gesztust rögtön megértették. Mindannyian meg is tették, még a gyerekek is. Úgy tûnt, hogy nem is akar vége szakadni. Közben feltámadási énekek csendültek fel.

Krisztus, add, hogy készek legyünk érted mindent elveszíteni, csakhogy elérhessünk téged --, aki már elôzôleg megragadtál minket. Vagyis add, hogy egészen átadjuk magunkat az élô Istennek és veled együtt imádkozzuk: ,,Atyám, ne az legyen, amit én akarok, hanem amit Te''. Bátor döntést kíván, hogy mindent el akarjunk veszíteni, csak hogy belôled éljünk, Krisztus. El kell szakadnunk önmagunktól, hogy többé ne kétféle úton járjunk... Nemet mondunk mindarra, ami akadályozna, hogy nyomodba szegôdjünk; és igent mondunk mindarra, ami közelebb visz hozzád és azokhoz, akiket ránk bízol. Aki válaszol kizárólagos hívásodra, az nem a középszert keresi. Téged követve közösségi emberré válunk, s ezzel észrevétlen rálépünk a vértanúság útjára. Saját testünkben hordozzuk kínszenvedésedet, hogy Isten dicsôsége is nyilvánvalóvá legyen életünkben.

Roger testvér

Egyszer egy fiatal lány jött valamelyik Indián kívüli országból a Szeretet Misszionáriusaihoz, hogy velük együtt dolgozzék. Szabályzatunk szerint annak, aki dolgozni jön hozzánk, a megérkezése utáni napon el kell mennie a Haldoklók Házába. Megpróbáltam elmagyarázni ennek a lánynak: ,,Látta a papot a szentmisén, milyen gyöngéd szeretettel és milyen óvatosan fogta meg az ostyakenyér Krisztusát? Amikor a Haldoklók Házába megy, tegyen Ön is ugyanígy; mert szegényeink elgyötört testében ugyanazt a Krisztust fogja megtalálni.'' A nôvér elment. Három óra múlva olyan mosollyal tért vissza, amelyhez foghatót még sohasem láttam. Ezt mondta: ,,Anyám, három órán keresztül Krisztus testét érintettem.'' Mire megkérdeztem: ,,Hogyan? Mit csinált?'' Így válaszolt:

,,Amikor megérkeztünk, hoztak egy embert, aki beleesett a szennyvízcsatornába, és csak nagy nehezen tudták kimenteni. Telis-tele volt sebekkel, mocsok és férgek borították. Miközben mosdattam, tudtam, hogy Krisztus testét érintem.''

Teréz anya


10. állomás: Jézust megfosztják ruháitól

,,Ôk néznek és bámulnak, elosztják maguk közt ruháimat, köntösömre pedig sorsot vetnek.''

Zsolt 22,18-19

Egy olyan korszakban, amikor egyre inkább tudatára ébredünk az emberi jogoknak, a Földön mindenütt az erôsebbek törvénye uralkodik. Az emberiség erôszaknak, fegyvercsörgetésnek és háborús konfliktusoknak van kitéve.

Az evangéliumban a béke komoly neve: kiengesztelôdés. Ez a szó kötelez és igen messzire vezet. Kiengesztelôdni annyi, mint új kapcsolatot teremteni, s ez olyan, mint emberi voltunk tavasza.

Az emberiségnek egészen új nemzedéke vár arra mindkét földtekén hogy megszûnjenek a népeket elválasztó határok. Ôk nem félnek kockázatot vállalni a világ békéjéért. Fölemlíthetjük néhány jellegzetes vonásukat:

Azok a fiatalok, akik a békét keresik, vonakodnak attól, hogy sérthetetlennek tartott önzô igényeket védelmezzenek, függetlenül attól, hogy földrész, nemzet, faj vagy nemzedék vallja-e magának azokat.

Tudatában vannak, hogy a világbékének elsôdleges feltétele a javak minden ember közti igazságos újrafölosztása. A vagyon egyenlôtlen elosztása, különösen ha keresztények javára történik, az emberi közösség egészen ejtett seb. Sokan fölteszik a kérdést, hogyan lehetséges az, hogy a keresztények, akiknek oly sokszor sikerült megosztaniuk egymással a szellemi javakat, anyagi javaikat történelmük során miért nem tudták megosztani.

A békét keresô fiatalok azt is tudják, hogy csak a minden népnek -- s nem néhány kivételesnek -- megelôlegezett bizalom orvosolhatja a sérüléseket. Ezért nagyon fontos, hogy sohase alázzuk meg annak a népnek fiait, melynek kormánya embertelen módon járt el. Nagyfokú nyitottságra és elôzékenységre van szüksége annak a sok férfinak és nônek is, akik mint menekültek vagy bevándorlók élnek külföldön. Ha az idegen származású emberek elôtt minden lakás megnyílna, akkor a faji kérdés részben már meg is oldódna.

Ahhoz, hogy Észak és Dél között újból elosszuk az anyagi javakat és a Kelet-Nyugat közti szakadásokat áthidaljuk, ôszinteségre van szükség. Ki szólíthatná föl az emberiséget a békére -- legyen az politikus vagy sem -- anélkül, hogy ne próbálna önmagában békét teremteni? ,,Légy nyíltszívû és bátor'', írta Sirák fiának könyve már 2200 évvel ezelôtt.

Korunk súlyos helyzeteiben sokan hajlandók és képesek is arra, hogy életükkel a népek közötti bizalom hírnökei legyenek. Kitartásukhoz az erôt Istentôl várják és minden szellemi és lelki erejüket bevetik azért, hogy a békét és kiengesztelôdést ne csak felületesen szemléljék, hanem annak igazi mélységeibe hatoljanak. Tudják, hogy nem hatásos fegyverekkel, hanem megbékélt szívvel kell harcolniuk. Vonakodnak attól, hogy bármilyen párt híveként foglaljanak állást.

A béke önmagunkban kezdôdik. Mégis: hogyan szeretheti az ember azokat, akik elnyomják a gyöngéket és a szegényeket? És még inkább: hogyan lehet szeretni az ellenséget, ha az Krisztusra hivatkozik? Isten ajándéka, hogy még azokért is tudunk imádkozni, akik gyûlölnek minket. Az ártatlanokkal együtt Isten sebesül meg.

,,Szeressétek ellenségeiteket, tegyetek jót azokkal, akik gyûlölnek titeket, és imádkozzatok azokért, akik megrágalmaznak.'' Ahhoz, hogy az Evangéliumnak ezeket a szavait megértsük, el kell jutnunk bizonyos fokú érettségre s át kellett már elôzôleg kelnünk szívünk sivatagain.

Minden ember öntudatlan mélységében ott él a várakozás, amelyre éjjel-nappal ezt a választ kapja: béke.

Úr Krisztus, mi ezen a Földön nemegyszer jövevények, idegenek vagyunk, erôszak és zord ellentétek szétszóratásában élünk.

Te könnyû szélként árasztod ránk a Békesség Lelkét. Ô átjárja bensônkben a kétkedések pusztaságát és fölkészít arra, hogy a béke hordozói legyünk ott, ahová állítottál minket --, mígnem a béke szép reménye fölvirrad az emberek között.

Roger testvér


11. állomás: Jézust keresztre szögezik

,,Bizony mondom neked, még ma velem leszel a paradicsomban.''

Lk 23,43

Jézus az örömünk. Jézus az életünk. Ô mindegyikünket élô emberré akar változtatni. Odaadja magát, gyógyít. Általa Isten minden embernek zavartalan örömöt ajándékoz, nem pedig boldogtalanságot. Szerte a Földön oly sok ártatlan fiatalt sebeznek meg, amikor eltorzítják legtisztább szándékaikat és visszautasítják szeretetüket. Nemrégiben, amikor Haitiban jártam, az egyik nyomornegyedben egy gyerek, akinek semmije, még egy szál ruhája sem volt, egyre így kérlelt: ,,Vigyél magaddal!'' És az ôt körülálló gyerekek megerôsítették: ,,Tényleg nincsen se apja, se anyja.'' Ebben a nyomornegyedben oly sok arcon láttam nap mint nap a fájdalmas Krisztus vonásait tükrözôdni.

Az északi féltekén is létezik emberi elhagyatottság, csak jobban elrejtve, kevésbé láthatóan. Egy nagyvárosban élô fiú mesélte nekem a tékozló fiú példázata kapcsán: ,,A mi családunkból nem én -- a fiú -- mentem el, hanem az apám hagyott el minket.''

Szembesülve az emberi elhagyatottsággal, ami a fiatalokat leszorítja az élet értelméhez vezetô útról, hol találhatnánk rá az életet jelentô bizalomra? A föltámadt Krisztus, aki Isten dicsôségében él, egyben a haláltusáját vívó Jézus is, ma éppen úgy, mint holnap, egészen a világ végéig. Ahhoz, hogy Jézus kereszthalálát megértsük, nagyon fontos tudnunk, hogy Ô föltámadt és úgy, ahogy vagyunk, elfogad minket, minden pillanatban elénk sietve. Alászáll embervoltunk legmélyére is. Mindent magára vállal, ami magunk vagy mások miatt fájdalmat okoz nekünk. Mindenki számára jelen van, akik hozzá hasonlóan a halálon mennek keresztül -- ha kicsiben is élik át azt --, amikor megaláztatásnak, gyûlölködô erôszaknak vannak kiszolgáltatva.

Roger testvér

,,Tekintetemet mindig az Úrra vetettem, mert Ô mindig mellettem áll, nehogy elessem.''

Az igazi belsô élet következményeként tevékeny életünk szinte lángol és tüzével mindent fölemészt. Ez a belsô élet segít minket abban, hogy a barakknegyedek legsötétebb zugaiban és a szegények legszánalmasabb nyomorában is megtaláljuk Jézust, a kereszten függô mezítelen Istenembert, a szomorú, megvetett, megostorozott és keresztrefeszített, féregként eltaposott Fájdalmak Férfiát.

Mit vár tôlem a közösség? Hogy Krisztus munkatársa legyek. Hol teljesíthetjük ezt a feladatot? A mi királyságunk nem a gazdagok között, hanem a nyomornegyedekben rejlik. Nem vállalhatunk el olyan munkát, ami ne a nyomornegyedekbe vezetne. Ott van Krisztus királysága és a miénk, ott a szántóföld, amit meg kell mûvelnünk. Ha egy fiú elhagyja apja szántóföldjét és máshoz szegôdik el, többé nem lesz apjának munkatársa. Azok társai egymásnak, akik mindent megosztanak, szeretetet és szenvedést egyaránt. Jézus, te mindent odaadtál; életedet, véredet, mindent --, most rajtam a sor.

Imádságunk meleg étel legyen, amely a szeretettel eltöltött szív tûzhelyérôl származik.

Igazi kereszténynek lenni annyit tesz, mint Krisztust valóban befogadni és egymás számára Krisztussá lenni; szeretni, ahogyan minket szeretnek, és ahogyan Krisztus szeretett minket a kereszten. Szeretnünk kell egymást, és önmagunkat oda kell ajándékoznunk egymásnak.

Teréz anya


12. állomás: Jézus meghal a kereszten

,,Istenem, Istenem, miért hagytál el engem?''

Mk 15,34 vö. Zsolt 22,2

A kereszten Jézus elhagyatottnak érzi magát: ,,Istenem, Istenem, miért hagytál el engem?'' Amint kínzóira tekint, elkezd imádkozni: ,,Atyám, bocsáss meg nekik, mert nem tudják, mit tesznek.'' Ettôl a naptól kezdve elmélyülten szemléljük nála ezt a megbocsátást, és jóság ragyog föl a Lélek által vezetett alázatos szívekben.

Azért van szemünk, hogy lássunk, és a tekintetünknek idônként szüksége van arra, hogy megpihenjen a kereszten függô Krisztus arcán. Mûvészkezeknek néha sikerült Krisztus arcának olyan kifejezôerôt kölcsönözni, melynek nyomán tekintetünk behatolhat a titok mélyére. Megértjük, hogy Krisztus mindenkinek meghagyja a szabadságát, hogy mellette döntsön, vagy megtagadja Ôt. Senkit sem kényszerít.

Majd kétezer éve áll egyszerûségében szívünk ajtaja elôtt és kopogtat: Szeretsz-e engem? Mellettem maradsz-e, hogy virrassz és imádkozz azokért, akiktôl ma a Föld bármely pontján elpártolnak azok, akiket pedig ôk szeretnek; imádkozol-e azokért, akik a gyûlöletnek vagy kínzásnak áldozatai? Még ha nem is tudjuk hogyan imádkozzunk, akkor is megmaradhatunk a Föltámadott jelenlétében. A csönd hosszú ideje alatt, amikor látszólag semmi döntô fontosságú sem történik, akkor növekszik bennünk a jó, s akkor építjük föl belülrôl önmagunkat.

Roger testvér

Amikor Krisztus azt mondja: ,,Éhes voltam, és nem adtatok ennem''; nemcsak a kenyér és a táplálék utáni éhségre utal, hanem ugyanúgy szól a szeretet utáni éhségrôl is. Jézus az elhagyatottságot és magányosságot saját bôrén tapasztalta meg. Tulajdonába jött, de övéi nem fogadták be. Ez örök fájdalom volt számára... Ugyanaz az éhség, ugyanaz az elhagyatottság, ugyanaz a mellôzés: nem fogad be senki, nem szeret senki, nem kellek senkinek. Minden ilyen helyzetben élô ember az elhagyatott Krisztusra hasonlít, és ez a legnehezebb sors, ez az igazi éhség.

Ha néha testvéreinknek éhen kell halniuk, ez nem azért van, mintha Isten nem gondoskodna róluk, hanem mert te meg én nem voltunk a szeretet eszközei Isten kezében, hogy ruhát és kenyeret adtunk volna nekik. Mert nem ismertük föl Krisztust, amikor Ô rongyos éhezô vagy magányos ember álruhájában vagy kitaszított gyermek képében újból közénk jött és menedéket keresett.

A halál hazatérés, de az emberek félnek a jövendôtôl és ezért nem akarnak meghalni. Ha azonban beleegyezünk, ha nincs már kétség bennünk, akkor elmúlik a félelmünk. A lelkiismeret is szerepet játszik ebben: ,,Jobban is csinálhattam volna.'' Sokan úgy halnak meg, ahogy éltek. A halál nem más, mint az élet folytatása, beteljesedése. Ez az élet még nem a vég, aki annak hiszi, az fél a haláltól. Ha meg lehetne gyôzni az embereket arról, hogy a halál nem más, mint Istenhez való hazatérés, nem lenne többé félelem.

Teréz anya


13. állomás: Jézus testét leveszik a keresztrôl és anyja ölébe fektetik

,,Az Úr szolgálója vagyok, teljesedjenek be hát rajtam szavaid.''

Lk 1,38

Haitiban meglátogattunk egy néger asszonyt, akinek az ajtaja a legszegényebbek elôtt is nyitva áll. A mások iránti részvéttôl áthatva egyik nap így imádkozott: Szenvedek, mert alighogy kisegítettünk valakit a bajból, máris itt a másik a maga szenvedésével.

Szeretô embernek lenni annyit jelent, hogy úgy mint ez az asszony, együttérzô szívvel szeretünk: a másik embert örömében, fájdalmában egyaránt megértjük.

Abban a közösségben, amelyet egyháznak hívunk, a kiengesztelôdés szentsége és Krisztus eukarisztikus jelenléte olyan források, amelyek megnyitnak minket az Isten részvéte felé. Mondjuk ezt az ôsi imádságot Istennek: ,,Ne vétkeinket nézzed, hanem egyházad hitét''.

Manapság sokan keresik Krisztust, de ugyanakkor sokan el is hagyják Ôt Testének egyedülálló közösségében, az egyházban. Ritkán hagyták annyira cserben, mint éppen itt.

Mégis, minél inkább az együttérzés és kiengesztelôdés otthonává válik az egyház, annál anyaibb lesz Mária példája nyomán és annál inkább fog egyszersmind örömre hívni: ,,Örvendezz, Mária, kegyelemmel teljes. Örvendezz egyház, kegyelemmel teljes! Örvendezz lelkem, kegyelemmel teljes!''

Felkészülsz-e nap mint nap arra, hogy az egyház hitére hagyatkozz s így Jézus örömének kovásza lehess és elkísérhesd Ôt kínszenvedésében?

Magadra öltve Isten együttérzésének s megbocsátásának köntösét, útra kelsz-e azért, hogy enyhíts a föld szenvedésein? Leszel-e a szívbôl jövô bizalom kovászává ott, ahol emberi elhagyatottság uralkodik?

Krisztus, Te fölajánlod nekünk, hogy kiengesztelôdött emberként éljünk Testednek, az egyháznak közösségében. Kiragadsz minket elszigeteltségünkbôl és lehetôvé teszed, hogy egész egyházad hitére támaszkodjunk, kezdve az elsô keresztényektôl, az apostolokon és Márián át azokig, akik ma hisznek.

Köszönjük, hogy arcod fénye ragyog fel arcunkon -- minden gyermeked tekintetében -- s így elôttünk is föltárul titokzatos jelenléted. Titkos valóság módjára átéljük Isten országának valóságát: a szív túlcsorduló gazdagságát, az egyszerûséget, az ámuló csodálatot és ujjongást.

Roger testvér

Az Úr megígérte, hogy még egy pohár vízért is megjutalmaz minket, amit az Ô nevében adunk. Szeretete kedvéért koldussá válunk.

Az Úr néha ténylegesen szükséget szenvedett, ahogy azt a csodálatos kenyérszaporítás és a kalászszedés esetei mutatják... Ez a gondolat jótékony hatással lehet ránk, ha szûkösen kerül étel az asztalunkra... A kereszten Jézusnak már semmije sem volt. A keresztet Pilátustól kapta, a szögeket és a töviskoronát pedig a katonáktól. Mezítelen volt, és amikor meghalt, elvették tôle a keresztet, a szögeket és a töviskoszorút. Testét olyan gyolcsba takarták, amit egy jóságos ember adott, és olyan sírba helyezték, ami nem az övé volt. Pedig Jézus királyként is meghalhatott volna és úgy is feltámadhatott volna a halálból, mint egy király. Mégis a szegénységet választotta, mert tudta, ez az egyetlen módja annak, hogy Isten bennünk lakjék és szeretete a földre szálljon.

,,Szeressétek egymást!'' Ha ezt a parancsot eltöröljük, Krisztus egyházának egész építménye összedôl...

Közösségünkben a szegények iránti szeretetnek olyannak kell lennie, mint a lángoló tûz. Ahogy az elhamvadó tûzzel sem törôdik már senki, ugyanúgy közösségünk sem lesz már senkinek sem hasznára és el is pusztul, ha hiányzik belôle a szeretet.

A szeretet égô tûzhöz hasonlít: minél szárazabb a tüzelô, annál fényesebben világít. Ugyanígy: meg kell szabadítanunk szívünket a földies gondolkodástól és szabadon kell szolgálnunk... Isten szeretetének kell képessé tennie bennünket a feltétlen szolgálatra. Minél visszataszítóbb a munka, annál nagyobb szeretetre van szükségünk, ha a nyomor leplébe burkolódzó Úrnak segítségére akarunk sietni...

Teréz anya


14. állomás: Jézus szent testét sírba teszik

,,Mert ha halálának hasonlóságában egybenôttünk Krisztussal, úgy leszünk feltámadásában is.''

Róm 6,5

Urunk, segíts minket, hogy megtanuljuk elviselni a mindennapi élet terheit és kínjait. Hadd nyerjünk kereszthalálod és feltámadásod által új erôt, hogy az élet egyre nagyobb és alkotóbb teljességére jussunk. Te ugyanolyan türelmesen és alázatosan szálltál alá az emberi élet mélységeibe, mint ahogy szenvedésed és keresztrefeszítésed kínjait elfogadtad. Segíts minket, hogy a naponta újból adódó veszôdségeket és nehézségeket jókor jött alkalomnak tekintsük arra, hogy növekedjünk emberségünkben és hozzád hasonlóbbá váljunk. Tégy minket képessé arra, hogy az ilyen helyzetek próbatételét türelmesen és bátran kiálljuk, és erôsítsd meg bennünk a segítségedbe vetett bizalmat.

Ha meghalunk veled, veled együtt föl is támadunk.

Teréz anya

A kételkedés kísértése próbára teszi az Istenbe vetett bizalmat. Megtisztíthat, mint ahogy az aranyat is tûzben próbálják. Ám el is süllyedhetünk benne, akár valamiféle mély kútban. Mégis mindig marad egy felülrôl jövô fénysugár. Az éjszaka sohasem teljesen sötét. Sohasem nyeli el az embert egészen. Mert még a sötétségben is jelen van az Isten.

Még akkor is, ha bensônket összeszabdalta a kétely, ha az evangélium szerint akarunk élni, hagynunk kell, hogy nap-mint-nap újjászüljön az Istenbôl áradó bizalom. Ebben nyer új értelmet életünk.

Az élet értelme nem a fellegekbôl pottyan, nem is különféle nézetekbôl kristályosodik ki, hanem a bizalomból táplálkozik. Mint a Lélek minden emberre kiáradó leheletét, úgy adja Isten nekünk bizalmát is.

Az evangélium egyik félreérthetetlen ismertetôjele az a meghívás, amelyet elfogadva bizalommal válaszol az ember a sírból feltámadt élô Krisztus bizalmára. A hit nem vélemény, hanem egyfajta életvitel: a hívô a feltámadt Krisztust ölti magára, hogy önmaga is élô, ne pedig félholt legyen. Már az egyháztörténelem kezdetén ezt írta lyoni Iréneusz, a Krisztus utáni harmadik nemzedék egyik tagja (ô még ismerte Polikárpot, aki János evangélista tanítványa volt): ,,Isten dicsôsége az élô ember, az ember élete pedig Isten színelátása''.

Mindenkit, aki Krisztusban keresi önmegvalósítását, kellemetlenül érint a hit jelenlegi helyzete. Keleten és nyugaton egyaránt megesik, hogy a kétkedés ravasz és láthatatlan üldözôként támad a hívôre és belehajszolja abba az egyéni feltételezésbe, hogy Isten és Krisztus elhagyta ôt.

Roger testvér


Imádság

Úr Krisztus, Te bízol bennünk, és ezáltal életünk értelmet kap.

Mi így szólunk hozzád: ,,Hiszek, Uram, segíts kishitûségemen!''. Te pedig megmutatod a teremtô alkotás útját és megengeded, hogy ezen az úton törékenységünk ellenére is alkotni tudjunk.

Dicsôség a Feltámadottnak, aki ismervén gyöngeségünket és kifosztottságunkat, eljön, hogy a megingathatatlan bizalom himnuszát énekelje bennünk.

Roger testvér


Címoldal -- illusztrációval
		Egyházi jóváhagyással A mû eredeti címe: Kreuzweg Fordította: Vasváry Krisztina A stációképek Kopp Judit faragványai Fényképezte: Mihalik Tamás Tartalomjegyzék


Roger testvér -- Teréz anya

Keresztút

OMC, Bécs, 1986

Egyházi jóváhagyással

A mû eredeti címe és kiadója: Kreuzweg, Herder, Wien, 1985. Copyright, 1986, by Opus Mystici Corporis Verlag

(in Verbindung mit dem Österreichischen Pastoralinstitut)

A-1090 Wien, Boltzmanngasse 14.

Verlags Nr. 1986-6.

Fordította: Vasváry Krisztina

A stációképek Kopp Judit faragványai

Fényképezte: Mihalik Tamás

Hungart eng. sz. 3.782/5/86.

Köszönetet mondunk a taizéi közösségnek a borítólap képeiért


Tartalomjegyzék -- illusztrációval

Tartalomjegyzék

A könyv elektronikus változata

Bevezetôül

1. állomás:	Jézust halálra ítélik
2. állomás:	Jézus vállára veszi a keresztet
3. állomás:	Jézus elôször esik el a kereszt súlya alatt
4. állomás:	Jézus találkozik anyjával
5. állomás:	Cirenei Simon segít Jézusnak a keresztet hordozni
6. állomás:	Veronika kendôjét nyújtja Jézusnak
7. állomás:	Jézus másodszor esik el a kereszttel
8. állomás:	Jézus találkozik a síró asszonyokkal
9. állomás:	Jézus harmadszor esik el a kereszttel
10. állomás:	Jézust megfosztják ruháitól
11. állomás:	Jézust keresztre szögezik
12. állomás:	Jézus meghal a kereszten
13. állomás:	Jézus testét leveszik a keresztrôl és anyja ölébe fektetik
14. állomás:	Jézus szent testét sírba teszik
Imádság

A keresztút képekben


A könyv elektronikus változata -- illusztrációval

A könyv elektronikus változata

Ez a program az azonos címû könyv szöveghû elektronikus változata. A könyv 1986-ban jelent meg az Opus Mystici Corporis kiadásában. Az elektronikus változat Valentiny Géza prelátus úr, az Opus Mystici Corporis vezetôje, engedélyével készült. A könyvet lelkipásztori célokra a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár szabályai szerint lehet használni. Minden más szerzôi jog az Opus Mystici Corporis tulajdonában van.

A keresztút két változatban található meg a programban: illusztrációval és anélkül. Az illusztráció faragványait Kopp Judit szobrászmûvész készítette, és Bittsánszky Géza engedélyével szerepelnek a programban. Az illusztrációkat 256 vagy annál több színû képernyôbeállítás mellett lehet csak torzításmentesen megjeleníteni. Ha ennél kevesebb szín van definiálva, állítsa át a képernyôt legalább 256 színre és indítsa újra a programot.

A könyv illusztrációit külön állományban is közreadja a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár, amelyet Bittsánszky Géza engedélyével szabadon fel lehet használni lelkipásztori célokra. Az állomány neve KKEP9.ZIP (mérete 1.405.042 byte), amely a Keresztúti illusztrációk tétel alatt (PPEK szám: 29) található. Ebben a ZIP file-ban a könyv mind a tizennégy faragványa megtalálható nyomdai minôségû JPEG formátumban. A ZIP file kibontása után az állományban a következô grafikák találhatók:

	A grafika tartalma	A file neve	A file mérete (byte-ban)
1.	Jézust halálra ítélik	kopjud01.jpg	106.807
2.	Jézus vállára veszi a keresztet	kopjud02.jpg	99.321
3.	Jézus elôször esik el a kereszt súlya alatt	kopjud03.jpg	98.833
4.	Jézus találkozik anyjával	kopjud04.jpg	105.555
5.	Cirenei Simon segít Jézusnak a keresztet hordozni	kopjud05.jpg	101.276
6.	Veronika kendôjét nyújtja Jézusnak	kopjud06.jpg	99.459
7.	Jézus másodszor esik el a kereszttel	kopjud07.jpg	105.082
8.	Jézus találkozik a síró asszonyokkal	kopjud08.jpg	86.421
9.	Jézus harmadszor esik el a kereszttel	kopjud09.jpg	98.629
10.	Jézust megfosztják ruháitól	kopjud10.jpg	79.549
11.	Jézust keresztre szögezik	kopjud11.jpg	108.401
12.	Jézus meghal a kereszten	kopjud12.jpg	108.831
13.	Jézus testét leveszik a keresztrôl és anyja ölébe fektetik	kopjud13.jpg	105.642
14.	Jézus szent testét sírba teszik	kopjud14.jpg	114.695
Kattintson az állomás nevére, hogy meglássa a képet.


Bevezetôül -- illusztrációval

Bevezetôül

A szenvedés önmagában véve semmit sem ér, de a Krisztus passiójában résztvevô szenvedés nagy ajándék; Isten szeretetének egyik jele, mert úgy mutatta meg e világ iránti szeretetét az Atya, hogy Fiát adta értünk.

Teréz anya

Az lenne a ,,veszélyes élet'', ha testünket a lángoknak, javainkat másoknak adjuk, erônket pedig az igazságért vívott harcba vetjük be? Igen, ez azonban még nem minden. Az veszélyezteti életét, aki a húsvéti ,,átvonulásban'' Jézushoz csatlakozva szeretetbôl hajlandó még életét is kockára tenni.

Roger testvér


1. állomás: Jézust halálra ítélik -- illusztrációval

1. állomás: Jézust halálra ítélik

	,,Amikor szidalmazták, nem viszonozta a szidalmat; amikor szenvedett, nem fenyegetôzött, hanem rábízta magát az igazságos bíróra... Sebei szereznek számunkra gyógyulást.'' 1Pt 2,23-24; vö. Iz 53,7

Te, aki hátratekintés nélkül akarod követni Krisztust, készülj fel egyszerûvé vált életeddel arra, hogy kiengesztelôdött szívvel tudj küzdeni.

Ott harcolj, ahol egyébként is állsz! Merj küzdeni az elnyomottak jogaiért, legyenek akár hívôk, akár hitetlenek. Az igazság keresése érdekében folytatott harc megkívánja, hogy életmódod révén szolidáris légy a legszegényebbekkel. Egészen gyakorlatilag, mert a puszta szó csak kábítószer.

Bármibe kerülne, készülj fel az önmagaddal vívott harcra is, hogy halálodig hû maradhass Krisztushoz. Ez a folytonosság egységet, harmóniát teremt benned, amely segít túljutnod minden megpróbáltatáson.

A kiengesztelôdött szívvel folytatott harcnak elôfeltétele, hogy el tudjuk viselni a legnagyobb feszültségeket is. Távol álljon tôled, hogy elfojtsd energiáidat. A harc épp azt kívánja, hogy összeszedd minden erôdet.

Szándékaid sajnos eltorzulhatnak. Ha visszautasítod a megbocsátást, ha nem akarsz kiengesztelôdni, vajon mit tükrözöl még vissza Krisztusból? Ha nem imádkozol ellenségedért, micsoda sötétség van benned! Ha elveszíted az irgalmasságot, mindent elveszítettél!

Egyszál magadban nem tehetsz nagy dolgokat. De ha másokkal egyesülsz -- akiket szintén Krisztus szeretete itatott át --, megnyílik az ösvény, amely a terméketlenségbôl a közös alkotáshoz vezet. Ha pedig a közösség a kiengesztelôdés kovászaként él a nagyobb egységben (az egyházban), akkor lehetôvé válik még a lehetetlen is.

Keresd, hogyan lehetsz kovász a tésztában, miként szerethetnéd mégjobban az egyházat. Gyakran ütközöl majd válaszfalakba, amelyek megosztják Krisztus Testét, az egyházat. A kiengesztelôdés munkálóit mindig az jellemzi, hogy Krisztust követve inkább beteljesíteni akarnak, mintsem lerombolni. Inkább megérteni, mint kioktatni. Az ilyenek a közösségen belül maradva kitartanak helyükön mindaddig, amíg át nem változik, meg nem dicsôül az egyházban még az is, ami esendô.

Távol attól, hogy szalmalánggal lobogj, add oda teljesen életedet, hogy az Isten napról napra veled együtt alkothasson.

Roger testvér

Nekem sokkal könnyebben megy a munka, és sokkal felhôtlenebbül tudok nevetni, amikor egyenként magam elé idézlek titeket, szenvedô testvéreim. Jézusnak szüksége van rátok, hogy a szeretet és áldozat olaját tôletek elfogadja és a mi életünk lámpásába öntse. Ti valóban a mi Urunk szenvedését élitek át. Lesújtva, megtörve, fájdalommal és sebekkel borítva. Jézus mindezt, úgy, ahogy van, magára veszi, amikor életetekbe lép.

Nélküle semmit sem tehetnénk. És pontosan az oltár az a hely, ahol a szenvedô szegényekkel találkozunk. Bennük ismerjük fel, hogy a szenvedés a nagylelkûség és a nagyobb szeretet felé vezetô út.

Teréz anya


2. állomás: Jézus vállára veszi a keresztet -- illusztrációval

2. állomás: Jézus vállára veszi a keresztet

	,,Ô isteni mivoltában nem tartotta Istennel való egyenlôségét olyan dolognak, amelyhez feltétlenül ragaszkodjék, hanem szolgai alakot fölvéve kiüresítette önmagát és hasonló lett az emberekhez.'' Fil 2,6-7

Istenünk, Lelked által ôsidôktôl fogva minden emberbe a szeretet törvényét írtad. Mégis csak kevesen értik meg, hogy saját képmásodra szabadnak teremtetted ôket, szabadnak a szeretetre.

Élô Isten, azért jöttél Jézus Krisztusban szegényként a földre, hogy megpróbáld magad megértetni. És a visszautasított, keresztre feszített, sírba temetett Jézust feltámasztottad.

Senki sem értheti meg Jézus halálát, ha elsôdlegesen nem úgy tekinti Ôt, mint feltámadottat. Ebben az esetben viszont egyetlen szempillantás alatt megsejtjük a titkot: Krisztus, te nekünk is éppúgy felteszed a kérdést, mint a tanítványoknak: kinek tartotok engem?

Te vagy az Élet. Feltámadottként együtt vívsz most haláltusát mindazokkal, akik kísértést szenvednek. Lelked azokban lakik, akikre rátör az emberi szenvedés.

Minden embert felszólítasz, hogy kövessen téged. Követésed megkívánja, hogy mindennap felvegyük keresztünket. Te azonban alászállsz oda, ahol mi vagyunk, a legmélyebb mélységbe is, hogy magadra vedd mindazt, ami fogva tart bennünket. Minden ember közelében vagy. Még azokat is felkeresed, akik meghaltak anélkül, hogy egyáltalán megismerhettek volna téged. (1Pt 3,19-20).

Végtelen irgalmasságod szemlélése a jóság sugarává lesz az alázatos szívekben, akik hagyják, hogy Lelked vezesse ôket.

Roger testvér

Isten azonosította magát az éhezôkkel, a betegekkel, a mezítelenekkel, a hontalanokkal. Nemcsak a kenyér, hanem a szeretet, a gondoskodás és az elismerés után éhezôkkel; nemcsak a hiányos öltözet miatt csupaszokkal, hanem azokkal is, akik az idegenekkel szemben tanúsított irgalmatlan bánásmód miatt mezítelenek; nemcsak azokkal a hajléktalanokkal, akiknek hiányzik a tetô a fejük fölül, hanem mindazokkal, akiktôl megvonják az emberi szó melegét.

Együttérzés nélkül munkánk csak szociális tevékenység lenne, nagyon jó és hasznos, de nem volna Jézus Krisztus munkája, nem volna a megváltás része. Jézus úgy akar segíteni, hogy osztozik sorsunkban, magányunkban, szenvedésünkben, halálunkban. Azáltal váltott meg minket, hogy eggyé vált velünk.

Szabad nekünk is ugyanezt tennünk: a szegények minden nyomorúsága megváltásra szorul, nemcsak anyagi szegénységük, hanem szellemi ínségük is. Nekünk is osztoznunk kell sorsukban, mert csak akkor vihetünk nekik megváltást, akkor vihetjük Istent életükbe, ôket pedig Istenhez, ha velük vagyunk.

Teréz anya


3. állomás: Jézus elôször esik el a kereszt súlya alatt -- illusztrációval

3. állomás: Jézus elôször esik el a kereszt súlya alatt

	,,Olyan volt, hogy iszonyattal takartuk el elôle arcunkat. Megvetett, akit bizony nem becsültünk sokra.'' Iz 53,13

Egy fiatalember belsô tragédiájáról beszél. Határtalan a bánata. Semmi sem kegyetlenebb a szeretet visszautasításánál vagy egy kapcsolat megszakításánál. A szív nem tudja, hogyan válaszoljon minderre, és hogy ne szenvedjen olyan nagyon, nemegyszer megkeményedik. Ellenszerül az önszeretet kínálkozik. A fel nem dolgozott megaláztatásból büszkeség és emberi becsvágy tör elô.

Krisztus nem lázad fel, amikor eltaszítjuk. Szenved és szeret.

Egy másik fiatal azt kérdi: hogyan éljük meg a kiengesztelôdést, ha a másik fél elutasítja?

Az ilyen visszautasítás olyan, mint a halál kicsiben. Szinte kihúzza lábunk alól a talajt. Senki sem gyógyul ki az ilyesmibôl egyhamar. Nincs annál bántóbb, mint a hideg távolságtartás annak részérôl, akivel pedig ki szeretnénk engesztelôdni. Az ilyesmi a szív legmélyébe talál.

Az is elôfordulhat, hogy megbocsátásunk a másik felet cinikus számítgatásra bátorítja: miért ne próbálja csak azért is keresztülvinni tervét akár embereken átgázolva, hisz Krisztus kedvéért úgysem bocsát meg senki --, gondolja magában.

Az, hogy a másik fél makacsul ragaszkodik elutasító magatartásához, vajon azt jelenti-e, hogy Isten nem hallgatja meg imánkat? Voltaképp Isten már ,,bennünk'' meghallgatta és bensônkben rögtön választ is adott; már kiengesztelôdött bennünk.

Valakinek, aki közel áll hozzám, egy döntô fordulat elôestéjén a következôket írtam:

,,Ha benned a megalázott ember mindent le szeretne rázni önmagáról, amit tehernek érez, gondolj arra, hogy a teher talán Krisztus könnyû igája, ölelô karjának súlya válladon. Ha lázadásod szorításában úgy rádtör a kétségbeesés, hogy ott akarod hagyni Krisztust, aki egyszer s mindenkorra meghívott téged, akkor vonulj vissza bensôd oázisába, a magány belsô szigetére; ott meghallod, hogy Ô most és mindig ugyanarra hív téged. Sokat kíván tôled Az, Aki adományokkal halmozott el. Ne szórd szét az értékes gyöngyöket: erôdet ne fecséreld annak kutatására, hogy kinek volt igaza és kinek nem. Bárcsak egész életed csodálkozó válasz lenne mindarra, amivel Isten megajándékozott!''

Roger testvér

Egyszer egy olyan fiatalembert szedtünk fel Kalkutta utcáin, aki ugyan gondos nevelést kapott, és több diplomát szerzett, de rossz társaságba keveredett. Mindenét ellopták. Megkérdeztem tôle, miért hagyta el szüleit. Azt mondta, hogy az apja nem tudta elviselni ôt: ,,Gyermekkorom óta nem nézett a szemembe. Féltékeny lett rám, s így eljöttem hazulról.''

A nôvérek sokat imádkoztak a fiatalemberért és segítettek neki, hogy idôvel haza tudjon menni és meg tudjon bocsátani az apjának: ez mindkettôjükön segített. Ilyen arca is lehet a szegénységnek.

Teréz anya


4. állomás: Jézus találkozik anyjával -- illusztrációval

4. állomás: Jézus találkozik anyjával

	,,Mert mint a halál, olyan erôs a szeretet.''  Én 8,6

Mindkettônk tapasztalata, hogy a föld nagy területeit szellemi-lelki sivatag borítja, s olyan fiatalokra bukkanunk ezekben a sivatagokban, akikbe mélyen belevésôdött az emberi elhagyatottság és egyfajta, mindent átjáró kétség, amelyet lényük mélyéig ható megrázkódtatások okoztak.

Még ahol szellemi-lelki szomjúságot találunk, még ott is sok fiatalt legyûr a kétség. Nem képesek Istent megajándékozni bizalmukkal, nem képesek hinni, mert nem ébredhetett bennük bizalom még hozzátartozóik iránt sem. Az emberi kapcsolatok felbomlása már ártatlan gyermekkorukban vagy kora ifjúságukban megsebezte ôket. Kétely és csüggedés támadt ennek nyomán bennük: minek egyáltalán élni? Van-e értelme az életnek?

Kalkuttában látni lehet a Haldoklók Házait..., de a nyugati társadalmakban is sok fiatal él nem látható, mégis valójában hasonló házakban. Vannak szülôk, akik anyagilag gondoskodnak ugyan gyermekeikrôl, de életükben egyáltalán nem vesznek részt.

Sok fiatal honvágyszerû felbuzdulással kutat az után, amit megtagadtak tôle. Baráti körének tagjaival együtt igyekszik mindent megtapasztalni, átélni. Némelyek a leghajmeresztôbb szélsôségekbe is hagyják magukat belesodorni --, nekik csak egyvalami számít: hogy együtt jól érzik magukat. Csoportokba verôdnek más fiatalokkal, olyanokkal is, akiknek igazán megértô szüleik vannak. Az ilyen szülôk egyszercsak azt veszik észre, hogy fiaik és lányaik eltávolodnak tôlük, holott mindent megadtak nekik.

A nemzedékek egymástól való elszakadása ezenkívül egészen másfajta következményekkel is jár: vannak idôs emberek, akik kénytelenek teljesen magukra hagyatva bevégezni életüket. Jóllehet anyagilag gondoskodnak róluk, mégis úgy tûnik, hogy nem maradt számukra más feladat, mint a halálra várni. Pedig az öregekben sokszor megvan a képesség arra, hogy másokat önzetlenül meghallgassanak.

A szétzilált emberi kapcsolatok és heves megrázkódtatások e korában megkockáztatjuk, hogy közös felhívást intézzünk az emberekhez, életkorra való tekintet nélkül:

Hogy élô ember légy és ne félhalott: keresd Jézust, aki az Élet! Keresd akkor is, ha úgy érzed, elveszítetted! Ô szeret téged! Ha megtalálod, mindent megtaláltál: szeretetet, békét, bizalmat. Akkor érdemes lesz élned.

Mindannyian lehetünk békességszerzôk és a kiengesztelôdés hordozói ott, ahol éppen vagyunk. Lakásunk, bármilyen szerény is, olyan legyen, mint Mária otthona Názáretben: otthon, amely Jézust fogadja be, a Krisztust; ahol imádkozhatunk, másokat meghallgathatunk és melléjük szegôdve megkönnyítjük, hogy visszanyerjék elvesztett bizalmukat.

Öregkorában János evangélista mindig csak azt ismételgette: szeretet az Isten. Ahol Isten, ott a szeretet. Ha szeretitek egymást, mondja Jézus, mindenki felismeri, hogy tanítványaim vagytok. Vigyük hát Jézus szeretetét a magukra maradottaknak, a szomorkodóknak, a betegeknek, az elnyomottaknak! Ennek láttán sokan mások is kiemelkednek a csüggedésbôl és kételyekbôl, hogy az élô Isten Lelkébe vetett bizalomnak adják magukat. Így aztán sok fiatal és kevésbé fiatal is annak a békének és kiengesztelôdésnek kovászává válik, amely jelenleg nemcsak a hívôk között fontos, hanem az egész emberiség számára rendkívül jelentôs.

Teréz anya és Roger testvér


5. állomás: Cirenei Simon segít Jézusnak a keresztet hordozni -- illusztrációval

5. állomás: Cirenei Simon segít Jézusnak a keresztet hordozni

	,,Hordozzátok egymás terhét, így teljesítitek Krisztus törvényét!'' Gal 6,2

Bármit teszel is:

Amikor éhes voltam,

enni adtál,

amikor szomjas voltam,

inni adtál.

Bármit, amit a legkisebb

testvéremnek teszel,

nekem teszed.

Lépj be hát Atyám házába!

Amikor hajléktalan voltam,

ajtódat kitártad elôttem,

amikor mezítelen voltam,

rám adtad ruhádat;

amikor fáradt voltam,

segítettél nyugalmat találni,

amikor aggodalom gyötört,

elûzted félelmem;

amikor kicsi voltam,

olvasni tanítottál,

amikor magányos voltam,

szeretetet adtál,

amikor börtönben voltam,

eljöttél cellámba,

amikor betegágyon feküdtem,

ápoltál;

idegen földön

hazát adtál,

amikor munkanélküli voltam,

munkát kerestél nekem;

amikor a csatában megsebesültem,

bekötözted sebeimet,

amikor jóságra vágytam,

megfogtad kezemet;

amikor néger voltam,

kínai vagy fehér,

kicsúfoltak és bántalmaztak,

te vitted keresztemet;

amikor öreg voltam,

nekem ajándékoztad mosolyodat,

amikor nyugtalan voltam,

türelmesen meghallgattál;

láttál leköpve véresen,

és felismertél,

bár koszos és verítékes voltam;

amikor kinevettek,

te mellém álltál,

amikor boldog voltam,

örömömben osztoztál.

Teréz anya

Krisztus mellett dönteni! Ô választás elé állít minket: ,,Aki meg akarja menteni életét, elveszíti, aki azonban értem elveszíti, az megtalálja.'' (Mt 16,25) Mégsem csikarja ki belôlünk az igent, mindenkinek meghagyja szabadságát, hogy mellette döntsön vagy elutasítsa ôt. Sohasem kényszerít. Kétezer éve ott áll jóságos és alázatos szívvel minden egyes ember ajtajában és kopogtat: ,,Szeretsz-e engem!''.

Ha úgy tûnik, hogy egyre kevésbé vagy képes válaszolni, még megmarad az a lehetôséged, hogy így kiálts hozzá: ,,Krisztus, hadd adjam magam neked, engedd, hogy testem-lelkem megnyugodjék benned!''.

A Krisztus melletti döntés megköveteli, hogy egyazon úton, ne pedig kétfélén próbáljunk járni. Aki egyszerre akarná Krisztust követni és a maga útját járni, az oda jutna, hogy saját árnyéka után fut, miközben társadalmi elismerést, tekintélyt hajszol.

Mit kívánsz tôlünk, Krisztus? Mindenek elôtt azt, hogy egymás terhét hordozzuk és azt imádságunkban, amely mindenkor ügyefogyott, rád bízzuk.

Te mindenkit felkarolsz, aki terheit reád hagyja, s ez olyan, mintha minden helyen és minden pillanatban Te fogadnál minket názáreti házadban.

Aki hagyja, hogy Te, a szenvedô Szolga, befogadd, annak belsô látása elôtt felsejlik -- saját kuszaságain túl -- a föltámadásban megdicsôült Krisztus visszfénye. És az ember mindig újraéled, ha vigasztaló Lelked által meglátogatod.

Roger testvér


6. állomás: Veronika kendôjét nyújtja Jézusnak -- illusztrációval

6. állomás: Veronika kendôjét nyújtja Jézusnak

	,,Uram, a te arcodat akarom keresni. Ne rejtsd el elôlem arcodat!'' Zsolt 27,9 ,,Hát te mit mondasz, ki vagyok?'' Mt 16,15
Isten vagy.

Isten az Istentôl.

Születtél, de nem teremttettél.

Egylényegû vagy az Atyával.

Az élô Isten Fia vagy.

A Szentháromság második Személye.

Egy vagy az Atyával.

Az Atyával vagy kezdettôl fogva.

Az Atya mindent általad teremtett.

A szeretett Fiú vagy, akiben az Atyának kedve telik.

Mária fia vagy, méhében fogantattál a Szentlélektôl.

Betlehemben születtél.

Mária pólyázott és szalmába fektetett.

Annak a szamárnak lehelete melegített, amelyik édesanyádat

s méhében vele együtt téged is a hátán hordozott.

József nevelt fia vagy, akit a názáretiek ácsnak ismertek.

Mindennapi ember vagy, aki nem dicsekedhet tudományával

-- így vélekedett rólad Izrael mûvelt népe.

Kicsoda számomra Jézus?

Jézus a megtestesült Ige.

Jézus az élet kenyere.

Jézus áldozati bárány --, akit bûneinkért feláldoztak a kereszten.

Jézus az áldozat, akit a szentmisén feláldoznak a világ bûneiért és saját bûneimért.

Jézus az ige, amelyet hirdetni kell.

Jézus az igazság, amit közhírré kell tenni.

Jézus a fény, amelynek föl kell ragyognia.

Jézus az élet, amit élnünk kell.

Jézus az a szeretet, amely szerint szeretnünk kell.

Jézus az öröm, amelyet szét kell osztanunk.

Jézus a béke, amelyet adnunk kell.

Jézus az élet kenyere, hogy tápláljon minket.

Jézus az éhezô, akinek enni kell adnunk.

Jézus a szomjazó, akinek szomját csillapítanunk kell.

Jézus a mezítelen, akit fel kell ruháznunk.

Jézus a hontalan, akit be kell fogadnunk.

Jézus a beteg, akit meg kell gyógyítanunk.

Jézus a magáramaradott, akit szeretnünk kell.

Jézus a kitaszított gyermek, akit örökbe kell fogadnunk.

Jézus a leprás, akinek ki kell mosnunk sebeit.

Jézus a koldus, akire rá kell mosolyognunk.

Jézus a szerencsétlen, akit meg kell hallgatnunk.

Jézus a rokkant, akit fel kell karolnunk.

Jézus a kisgyermek, akit át kell ölelnünk.

Jézus a vak, akit vezetnünk kell.

Jézus a néma, akihez szólnunk kell.

Jézus a nyomorék, akit kísérnünk kell.

Jézus az elhagyott, akinek társává kell lennünk.

Jézus a prostituált, akit ki kell szabadítanunk a veszélybôl és akinek barátjává kell lennünk.

Jézus a rab, akit meg kell látogatnunk.

Jézus az öregember, akit szolgálnunk kell.

Számomra

Jézus az Isten.

Jézus a vôlegény.

Jézus az élet.

Jézus az egyetlen szerelem.

Jézus mindenben minden.

Jézus az egyetlenem és mindenem.

Jézus az, akit teljes szívemmel és teljes lényemmel szeretek. Mindent neki adtam, még bûneimet is, és Ô gyöngéden, szeretettel eljegyzett engem. Most és egész életem során megfeszített vôlegényem menyasszonya vagyok. Ámen.

Teréz anya


7. állomás: Jézus másodszor esik el a kereszttel -- illusztrációval

7. állomás: Jézus másodszor esik el a kereszttel

	,,Torkom kiszáradt, mint a cserép, nyelvem ínyemhez tapadt... a halál porában fekszem.'' Zsolt 22,16

Most is él bennem a kép, amit több mint egy éve Bangladesben láttam: a szûk utcában földön kuporog egy gyermek, egyik karján csecsemôt tart, a másikkal pedig megpróbál felemelni egy másodikat. Ahogy mindkettôt karjába vette, megbillent és elesett. Kép a gyermekkorban ártatlanul elszenvedett sebekrôl. Miért nem lehet ezeket a gyerekeket felkarolni? Esztendô múltán sem tudta még szívem ennek nyomait kiheverni.

Élénken emlékszem néhány asszonyra, akikkel Lengyelországban találkoztam: parasztasszonyok voltak, akik beszámoltak a táborokban eltöltött hat évrôl, ahová gyermekestül hurcolták el ôket. Egyiküknek, egy szerény parasztasszonynak azt mondtam: ,,Maguk átélték Krisztus kínszenvedését''. Szíve egyszerûségében egyetlen szóval válaszolt: ,,Igen''.

Ami harmónia még megmaradt a földön, azt azoknak köszönhetjük, akik feláldozzák életüket az egyházért és az emberiségért.

Roger testvér

Kalkuttában, Melbourne-ben, New Yorkban és még sokhelyütt újra meg újra magányos és elhagyott emberekkel találkoztunk, akikrôl mindössze annyit tudtunk, hogy mi a címük és házszámuk. Miért nem törôdünk velük? Tudjuk-e egyáltalán, hogy sok ilyen ember van, talán csak egy ajtóval odébb? Talán épp egy vak, aki boldog lenne, ha felolvasnál neki az újságból, vagy egy gazdag ember, aki örülne, ha meglátogatnád. Lehet, hogy mindene megvan, látszólag felveti a jólét, még sincs senki, aki érintkezne vele, és szüksége volna a veled való kapcsolatra. Nemrégiben eljött hozzánk egy gazdag ember és ezt mondta: ,,Kérem, látogasson meg minket, vagy küldje el egyik nôvérét hozzánk. Félig vak vagyok, feleségem pedig megzavarodott. Gyermekeink már mind kiröppentek a fészekbôl, mi pedig belepusztulunk a magányba. Vágyva vágyunk valami emberi hang kedves csengésére.''

Teréz anya


8. állomás: Jézus találkozik a síró asszonyokkal -- illusztrációval

8. állomás: Jézus találkozik a síró asszonyokkal

	,,Arra emelik majd tekintetüket, akit átszúrtak; gyászolják és megsiratják, mint az elsôszülöttet.'' Zak 12,10

Ó Istenünk, minden ember Atyja, te mindnyájunktól azt kívánod, hogy szeretetet vigyünk oda, ahol elnyomják a szegényeket, örömet oda, ahol az egyházon erôt vett a csüggedés, kiengesztelôdést oda, ahol az emberek elszakadtak egymástól; apa a fiától, anya a lányától, férj a feleségétôl, hívô attól, aki nem tud hinni, keresztény a keresztény testvértôl. Utat építesz számunkra, hogy Jézus Krisztus felszabdalt Teste -- egyházad -- a közösség kovászává váljék a föld szegényei és az egész emberiség számára.

Mindkettônket nyugtalanítja a mai világ szenvedése. Az emberiség sebei láttán elviselhetetlenné válnak a keresztények közötti szakadások. Feladjuk-e azt, ami elválaszt bennünket egymástól? Meg akarunk-e szabadulni a másiktól való félelemtôl? Minek minden összetûzés után azt firtatni, hogy kinek volt igaza és kinek nem?

A kiengesztelôdés keresése során vajon megtanuljuk-e, hogyan adhatjuk a másiknak önmagunk legjavát, és miképp lehet a miénk az ô kincse abban az egymás iránti kölcsönös szeretetben, amellyel Krisztus szeret minket?

Jézus Krisztus, köszönjük neked, hogy a katolikus egyház mindenekelôtt az Eukarisztia egyháza, amely szavaidra emlékezik: ,,Ez az én testem, ez az én vérem''. Köszönjük, hogy életet oszt csodálatos jelenléted.

Köszönjük neked, hogy a protestáns egyházak az Ige egyházai. Állandóan emlékeztetnek evangéliumod erejére.

Köszönjük neked, hogy az ortodox egyház a történelem folyamán hûségben annyiszor tanúságot tehetett a végsôkig menô szeretetrôl.

Krisztus, nyiss meg mindnyájunkat, hogy túlnôve önmagunkon ne odázzuk tovább a kiengesztelôdést az egyház páratlan közösségében, amely az emberiség pótolhatatlan kovásza.

Teréz anya és Roger testvér


9. állomás: Jézus harmadszor esik el a kereszttel -- illusztrációval

9. állomás: Jézus harmadszor esik el a kereszttel

	,,Testemben kiegészítem, ami Krisztus szenvedésébôl hiányzik, testének, az egyháznak javára. Kol 1,24

A leningrádi székesegyházban Nikodim püspök megkért, hogy mondjak valamit az ott egybegyûlt fiataloknak. Így szóltam hozzájuk: ,,Ha Krisztus nem támadt volna fel, nem lennénk itt és nem volna lángoló bizalmunk az Ô országában, amely bennetek él''. Röviddel ezelôtt azokhoz a fiatalokhoz szóltam, akik hamarosan papok lesznek: ,,Minél inkább Krisztussal együtt járjátok utatokat, annál többször vezet majd az út a kísértés hegyére. Ô maga is járt ott. Minél jobban közelítünk láthatatlan módon Krisztus kínszenvedéséhez, annál inkább kirajzolódik rajtunk a Föltámadott képe''.

Fokváros egyik néger negyedében nagy tömeg gyûlt össze imádságra. Énekük mélybôl jövô, sürgetô hívás volt számomra. Megpróbáltam valamilyen gesztussal kifejezni azt, ami betöltötte szívemet, így fordultam hát hozzájuk: ,,Bocsánatot szeretnék kérni tôletek, nem a fehérek nevében, ezt nem tehetem, hanem azért, mert szenvedtek az evangéliumért és elôttünk jártok Isten országa felé vezetô utunkon. Szeretnék mindegyikôtökhöz odamenni, hogy tenyerembe rajzolhassátok Krisztus bocsánatának jelét, a keresztet.''

Ezt a gesztust rögtön megértették. Mindannyian meg is tették, még a gyerekek is. Úgy tûnt, hogy nem is akar vége szakadni. Közben feltámadási énekek csendültek fel.

Krisztus, add, hogy készek legyünk érted mindent elveszíteni, csakhogy elérhessünk téged --, aki már elôzôleg megragadtál minket. Vagyis add, hogy egészen átadjuk magunkat az élô Istennek és veled együtt imádkozzuk: ,,Atyám, ne az legyen, amit én akarok, hanem amit Te''. Bátor döntést kíván, hogy mindent el akarjunk veszíteni, csak hogy belôled éljünk, Krisztus. El kell szakadnunk önmagunktól, hogy többé ne kétféle úton járjunk... Nemet mondunk mindarra, ami akadályozna, hogy nyomodba szegôdjünk; és igent mondunk mindarra, ami közelebb visz hozzád és azokhoz, akiket ránk bízol. Aki válaszol kizárólagos hívásodra, az nem a középszert keresi. Téged követve közösségi emberré válunk, s ezzel észrevétlen rálépünk a vértanúság útjára. Saját testünkben hordozzuk kínszenvedésedet, hogy Isten dicsôsége is nyilvánvalóvá legyen életünkben.

Roger testvér

Egyszer egy fiatal lány jött valamelyik Indián kívüli országból a Szeretet Misszionáriusaihoz, hogy velük együtt dolgozzék. Szabályzatunk szerint annak, aki dolgozni jön hozzánk, a megérkezése utáni napon el kell mennie a Haldoklók Házába. Megpróbáltam elmagyarázni ennek a lánynak: ,,Látta a papot a szentmisén, milyen gyöngéd szeretettel és milyen óvatosan fogta meg az ostyakenyér Krisztusát? Amikor a Haldoklók Házába megy, tegyen Ön is ugyanígy; mert szegényeink elgyötört testében ugyanazt a Krisztust fogja megtalálni.'' A nôvér elment. Három óra múlva olyan mosollyal tért vissza, amelyhez foghatót még sohasem láttam. Ezt mondta: ,,Anyám, három órán keresztül Krisztus testét érintettem.'' Mire megkérdeztem: ,,Hogyan? Mit csinált?'' Így válaszolt:

,,Amikor megérkeztünk, hoztak egy embert, aki beleesett a szennyvízcsatornába, és csak nagy nehezen tudták kimenteni. Telis-tele volt sebekkel, mocsok és férgek borították. Miközben mosdattam, tudtam, hogy Krisztus testét érintem.''

Teréz anya


10. állomás: Jézust megfosztják ruháitól -- illusztrációval

10. állomás: Jézust megfosztják ruháitól

	,,Ôk néznek és bámulnak, elosztják maguk közt ruháimat, köntösömre pedig sorsot vetnek.'' Zsolt 22,18-19

Egy olyan korszakban, amikor egyre inkább tudatára ébredünk az emberi jogoknak, a Földön mindenütt az erôsebbek törvénye uralkodik. Az emberiség erôszaknak, fegyvercsörgetésnek és háborús konfliktusoknak van kitéve.

Az evangéliumban a béke komoly neve: kiengesztelôdés. Ez a szó kötelez és igen messzire vezet. Kiengesztelôdni annyi, mint új kapcsolatot teremteni, s ez olyan, mint emberi voltunk tavasza.

Az emberiségnek egészen új nemzedéke vár arra mindkét földtekén hogy megszûnjenek a népeket elválasztó határok. Ôk nem félnek kockázatot vállalni a világ békéjéért. Fölemlíthetjük néhány jellegzetes vonásukat:

Azok a fiatalok, akik a békét keresik, vonakodnak attól, hogy sérthetetlennek tartott önzô igényeket védelmezzenek, függetlenül attól, hogy földrész, nemzet, faj vagy nemzedék vallja-e magának azokat.

Tudatában vannak, hogy a világbékének elsôdleges feltétele a javak minden ember közti igazságos újrafölosztása. A vagyon egyenlôtlen elosztása, különösen ha keresztények javára történik, az emberi közösség egészen ejtett seb. Sokan fölteszik a kérdést, hogyan lehetséges az, hogy a keresztények, akiknek oly sokszor sikerült megosztaniuk egymással a szellemi javakat, anyagi javaikat történelmük során miért nem tudták megosztani.

A békét keresô fiatalok azt is tudják, hogy csak a minden népnek -- s nem néhány kivételesnek -- megelôlegezett bizalom orvosolhatja a sérüléseket. Ezért nagyon fontos, hogy sohase alázzuk meg annak a népnek fiait, melynek kormánya embertelen módon járt el. Nagyfokú nyitottságra és elôzékenységre van szüksége annak a sok férfinak és nônek is, akik mint menekültek vagy bevándorlók élnek külföldön. Ha az idegen származású emberek elôtt minden lakás megnyílna, akkor a faji kérdés részben már meg is oldódna.

Ahhoz, hogy Észak és Dél között újból elosszuk az anyagi javakat és a Kelet-Nyugat közti szakadásokat áthidaljuk, ôszinteségre van szükség. Ki szólíthatná föl az emberiséget a békére -- legyen az politikus vagy sem -- anélkül, hogy ne próbálna önmagában békét teremteni? ,,Légy nyíltszívû és bátor'', írta Sirák fiának könyve már 2200 évvel ezelôtt.

Korunk súlyos helyzeteiben sokan hajlandók és képesek is arra, hogy életükkel a népek közötti bizalom hírnökei legyenek. Kitartásukhoz az erôt Istentôl várják és minden szellemi és lelki erejüket bevetik azért, hogy a békét és kiengesztelôdést ne csak felületesen szemléljék, hanem annak igazi mélységeibe hatoljanak. Tudják, hogy nem hatásos fegyverekkel, hanem megbékélt szívvel kell harcolniuk. Vonakodnak attól, hogy bármilyen párt híveként foglaljanak állást.

A béke önmagunkban kezdôdik. Mégis: hogyan szeretheti az ember azokat, akik elnyomják a gyöngéket és a szegényeket? És még inkább: hogyan lehet szeretni az ellenséget, ha az Krisztusra hivatkozik? Isten ajándéka, hogy még azokért is tudunk imádkozni, akik gyûlölnek minket. Az ártatlanokkal együtt Isten sebesül meg.

,,Szeressétek ellenségeiteket, tegyetek jót azokkal, akik gyûlölnek titeket, és imádkozzatok azokért, akik megrágalmaznak.'' Ahhoz, hogy az Evangéliumnak ezeket a szavait megértsük, el kell jutnunk bizonyos fokú érettségre s át kellett már elôzôleg kelnünk szívünk sivatagain.

Minden ember öntudatlan mélységében ott él a várakozás, amelyre éjjel-nappal ezt a választ kapja: béke.

Úr Krisztus, mi ezen a Földön nemegyszer jövevények, idegenek vagyunk, erôszak és zord ellentétek szétszóratásában élünk.

Te könnyû szélként árasztod ránk a Békesség Lelkét. Ô átjárja bensônkben a kétkedések pusztaságát és fölkészít arra, hogy a béke hordozói legyünk ott, ahová állítottál minket --, mígnem a béke szép reménye fölvirrad az emberek között.

Roger testvér


11. állomás: Jézust keresztre szögezik -- illusztrációval

11. állomás: Jézust keresztre szögezik

	,,Bizony mondom neked, még ma velem leszel a paradicsomban.'' Lk 23,43

Jézus az örömünk. Jézus az életünk. Ô mindegyikünket élô emberré akar változtatni. Odaadja magát, gyógyít. Általa Isten minden embernek zavartalan örömöt ajándékoz, nem pedig boldogtalanságot. Szerte a Földön oly sok ártatlan fiatalt sebeznek meg, amikor eltorzítják legtisztább szándékaikat és visszautasítják szeretetüket. Nemrégiben, amikor Haitiban jártam, az egyik nyomornegyedben egy gyerek, akinek semmije, még egy szál ruhája sem volt, egyre így kérlelt: ,,Vigyél magaddal!'' És az ôt körülálló gyerekek megerôsítették: ,,Tényleg nincsen se apja, se anyja.'' Ebben a nyomornegyedben oly sok arcon láttam nap mint nap a fájdalmas Krisztus vonásait tükrözôdni.

Az északi féltekén is létezik emberi elhagyatottság, csak jobban elrejtve, kevésbé láthatóan. Egy nagyvárosban élô fiú mesélte nekem a tékozló fiú példázata kapcsán: ,,A mi családunkból nem én -- a fiú -- mentem el, hanem az apám hagyott el minket.''

Szembesülve az emberi elhagyatottsággal, ami a fiatalokat leszorítja az élet értelméhez vezetô útról, hol találhatnánk rá az életet jelentô bizalomra? A föltámadt Krisztus, aki Isten dicsôségében él, egyben a haláltusáját vívó Jézus is, ma éppen úgy, mint holnap, egészen a világ végéig. Ahhoz, hogy Jézus kereszthalálát megértsük, nagyon fontos tudnunk, hogy Ô föltámadt és úgy, ahogy vagyunk, elfogad minket, minden pillanatban elénk sietve. Alászáll embervoltunk legmélyére is. Mindent magára vállal, ami magunk vagy mások miatt fájdalmat okoz nekünk. Mindenki számára jelen van, akik hozzá hasonlóan a halálon mennek keresztül -- ha kicsiben is élik át azt --, amikor megaláztatásnak, gyûlölködô erôszaknak vannak kiszolgáltatva.

Roger testvér

,,Tekintetemet mindig az Úrra vetettem, mert Ô mindig mellettem áll, nehogy elessem.''

Az igazi belsô élet következményeként tevékeny életünk szinte lángol és tüzével mindent fölemészt. Ez a belsô élet segít minket abban, hogy a barakknegyedek legsötétebb zugaiban és a szegények legszánalmasabb nyomorában is megtaláljuk Jézust, a kereszten függô mezítelen Istenembert, a szomorú, megvetett, megostorozott és keresztrefeszített, féregként eltaposott Fájdalmak Férfiát.

Mit vár tôlem a közösség? Hogy Krisztus munkatársa legyek. Hol teljesíthetjük ezt a feladatot? A mi királyságunk nem a gazdagok között, hanem a nyomornegyedekben rejlik. Nem vállalhatunk el olyan munkát, ami ne a nyomornegyedekbe vezetne. Ott van Krisztus királysága és a miénk, ott a szántóföld, amit meg kell mûvelnünk. Ha egy fiú elhagyja apja szántóföldjét és máshoz szegôdik el, többé nem lesz apjának munkatársa. Azok társai egymásnak, akik mindent megosztanak, szeretetet és szenvedést egyaránt. Jézus, te mindent odaadtál; életedet, véredet, mindent --, most rajtam a sor.

Imádságunk meleg étel legyen, amely a szeretettel eltöltött szív tûzhelyérôl származik.

Igazi kereszténynek lenni annyit tesz, mint Krisztust valóban befogadni és egymás számára Krisztussá lenni; szeretni, ahogyan minket szeretnek, és ahogyan Krisztus szeretett minket a kereszten. Szeretnünk kell egymást, és önmagunkat oda kell ajándékoznunk egymásnak.

Teréz anya


12. állomás: Jézus meghal a kereszten -- illusztrációval

12. állomás: Jézus meghal a kereszten

	,,Istenem, Istenem, miért hagytál el engem?'' Mk 15,34 vö. Zsolt 22,2

A kereszten Jézus elhagyatottnak érzi magát: ,,Istenem, Istenem, miért hagytál el engem?'' Amint kínzóira tekint, elkezd imádkozni: ,,Atyám, bocsáss meg nekik, mert nem tudják, mit tesznek.'' Ettôl a naptól kezdve elmélyülten szemléljük nála ezt a megbocsátást, és jóság ragyog föl a Lélek által vezetett alázatos szívekben.

Azért van szemünk, hogy lássunk, és a tekintetünknek idônként szüksége van arra, hogy megpihenjen a kereszten függô Krisztus arcán. Mûvészkezeknek néha sikerült Krisztus arcának olyan kifejezôerôt kölcsönözni, melynek nyomán tekintetünk behatolhat a titok mélyére. Megértjük, hogy Krisztus mindenkinek meghagyja a szabadságát, hogy mellette döntsön, vagy megtagadja Ôt. Senkit sem kényszerít.

Majd kétezer éve áll egyszerûségében szívünk ajtaja elôtt és kopogtat: Szeretsz-e engem? Mellettem maradsz-e, hogy virrassz és imádkozz azokért, akiktôl ma a Föld bármely pontján elpártolnak azok, akiket pedig ôk szeretnek; imádkozol-e azokért, akik a gyûlöletnek vagy kínzásnak áldozatai? Még ha nem is tudjuk hogyan imádkozzunk, akkor is megmaradhatunk a Föltámadott jelenlétében. A csönd hosszú ideje alatt, amikor látszólag semmi döntô fontosságú sem történik, akkor növekszik bennünk a jó, s akkor építjük föl belülrôl önmagunkat.

Roger testvér

Amikor Krisztus azt mondja: ,,Éhes voltam, és nem adtatok ennem''; nemcsak a kenyér és a táplálék utáni éhségre utal, hanem ugyanúgy szól a szeretet utáni éhségrôl is. Jézus az elhagyatottságot és magányosságot saját bôrén tapasztalta meg. Tulajdonába jött, de övéi nem fogadták be. Ez örök fájdalom volt számára... Ugyanaz az éhség, ugyanaz az elhagyatottság, ugyanaz a mellôzés: nem fogad be senki, nem szeret senki, nem kellek senkinek. Minden ilyen helyzetben élô ember az elhagyatott Krisztusra hasonlít, és ez a legnehezebb sors, ez az igazi éhség.

Ha néha testvéreinknek éhen kell halniuk, ez nem azért van, mintha Isten nem gondoskodna róluk, hanem mert te meg én nem voltunk a szeretet eszközei Isten kezében, hogy ruhát és kenyeret adtunk volna nekik. Mert nem ismertük föl Krisztust, amikor Ô rongyos éhezô vagy magányos ember álruhájában vagy kitaszított gyermek képében újból közénk jött és menedéket keresett.

A halál hazatérés, de az emberek félnek a jövendôtôl és ezért nem akarnak meghalni. Ha azonban beleegyezünk, ha nincs már kétség bennünk, akkor elmúlik a félelmünk. A lelkiismeret is szerepet játszik ebben: ,,Jobban is csinálhattam volna.'' Sokan úgy halnak meg, ahogy éltek. A halál nem más, mint az élet folytatása, beteljesedése. Ez az élet még nem a vég, aki annak hiszi, az fél a haláltól. Ha meg lehetne gyôzni az embereket arról, hogy a halál nem más, mint Istenhez való hazatérés, nem lenne többé félelem.

Teréz anya


13. állomás: Jézus testét leveszik a keresztrôl és anyja ölébe fektetik -- illusztrációval

13. állomás: Jézus testét leveszik a keresztrôl és anyja ölébe fektetik

	,,Az Úr szolgálója vagyok, teljesedjenek be hát rajtam szavaid.'' Lk 1,38

Haitiban meglátogattunk egy néger asszonyt, akinek az ajtaja a legszegényebbek elôtt is nyitva áll. A mások iránti részvéttôl áthatva egyik nap így imádkozott: Szenvedek, mert alighogy kisegítettünk valakit a bajból, máris itt a másik a maga szenvedésével.

Szeretô embernek lenni annyit jelent, hogy úgy mint ez az asszony, együttérzô szívvel szeretünk: a másik embert örömében, fájdalmában egyaránt megértjük.

Abban a közösségben, amelyet egyháznak hívunk, a kiengesztelôdés szentsége és Krisztus eukarisztikus jelenléte olyan források, amelyek megnyitnak minket az Isten részvéte felé. Mondjuk ezt az ôsi imádságot Istennek: ,,Ne vétkeinket nézzed, hanem egyházad hitét''.

Manapság sokan keresik Krisztust, de ugyanakkor sokan el is hagyják Ôt Testének egyedülálló közösségében, az egyházban. Ritkán hagyták annyira cserben, mint éppen itt.

Mégis, minél inkább az együttérzés és kiengesztelôdés otthonává válik az egyház, annál anyaibb lesz Mária példája nyomán és annál inkább fog egyszersmind örömre hívni: ,,Örvendezz, Mária, kegyelemmel teljes. Örvendezz egyház, kegyelemmel teljes! Örvendezz lelkem, kegyelemmel teljes!''

Felkészülsz-e nap mint nap arra, hogy az egyház hitére hagyatkozz s így Jézus örömének kovásza lehess és elkísérhesd Ôt kínszenvedésében?

Magadra öltve Isten együttérzésének s megbocsátásának köntösét, útra kelsz-e azért, hogy enyhíts a föld szenvedésein? Leszel-e a szívbôl jövô bizalom kovászává ott, ahol emberi elhagyatottság uralkodik?

Krisztus, Te fölajánlod nekünk, hogy kiengesztelôdött emberként éljünk Testednek, az egyháznak közösségében. Kiragadsz minket elszigeteltségünkbôl és lehetôvé teszed, hogy egész egyházad hitére támaszkodjunk, kezdve az elsô keresztényektôl, az apostolokon és Márián át azokig, akik ma hisznek.

Köszönjük, hogy arcod fénye ragyog fel arcunkon -- minden gyermeked tekintetében -- s így elôttünk is föltárul titokzatos jelenléted. Titkos valóság módjára átéljük Isten országának valóságát: a szív túlcsorduló gazdagságát, az egyszerûséget, az ámuló csodálatot és ujjongást.

Roger testvér

Az Úr megígérte, hogy még egy pohár vízért is megjutalmaz minket, amit az Ô nevében adunk. Szeretete kedvéért koldussá válunk.

Az Úr néha ténylegesen szükséget szenvedett, ahogy azt a csodálatos kenyérszaporítás és a kalászszedés esetei mutatják... Ez a gondolat jótékony hatással lehet ránk, ha szûkösen kerül étel az asztalunkra... A kereszten Jézusnak már semmije sem volt. A keresztet Pilátustól kapta, a szögeket és a töviskoronát pedig a katonáktól. Mezítelen volt, és amikor meghalt, elvették tôle a keresztet, a szögeket és a töviskoszorút. Testét olyan gyolcsba takarták, amit egy jóságos ember adott, és olyan sírba helyezték, ami nem az övé volt. Pedig Jézus királyként is meghalhatott volna és úgy is feltámadhatott volna a halálból, mint egy király. Mégis a szegénységet választotta, mert tudta, ez az egyetlen módja annak, hogy Isten bennünk lakjék és szeretete a földre szálljon.

,,Szeressétek egymást!'' Ha ezt a parancsot eltöröljük, Krisztus egyházának egész építménye összedôl...

Közösségünkben a szegények iránti szeretetnek olyannak kell lennie, mint a lángoló tûz. Ahogy az elhamvadó tûzzel sem törôdik már senki, ugyanúgy közösségünk sem lesz már senkinek sem hasznára és el is pusztul, ha hiányzik belôle a szeretet.

A szeretet égô tûzhöz hasonlít: minél szárazabb a tüzelô, annál fényesebben világít. Ugyanígy: meg kell szabadítanunk szívünket a földies gondolkodástól és szabadon kell szolgálnunk... Isten szeretetének kell képessé tennie bennünket a feltétlen szolgálatra. Minél visszataszítóbb a munka, annál nagyobb szeretetre van szükségünk, ha a nyomor leplébe burkolódzó Úrnak segítségére akarunk sietni...

Teréz anya


14. állomás: Jézus szent testét sírba teszik -- illusztrációval

14. állomás: Jézus szent testét sírba teszik

	,,Mert ha halálának hasonlóságában egybenôttünk Krisztussal, úgy leszünk feltámadásában is.'' Róm 6,5

Urunk, segíts minket, hogy megtanuljuk elviselni a mindennapi élet terheit és kínjait. Hadd nyerjünk kereszthalálod és feltámadásod által új erôt, hogy az élet egyre nagyobb és alkotóbb teljességére jussunk. Te ugyanolyan türelmesen és alázatosan szálltál alá az emberi élet mélységeibe, mint ahogy szenvedésed és keresztrefeszítésed kínjait elfogadtad. Segíts minket, hogy a naponta újból adódó veszôdségeket és nehézségeket jókor jött alkalomnak tekintsük arra, hogy növekedjünk emberségünkben és hozzád hasonlóbbá váljunk. Tégy minket képessé arra, hogy az ilyen helyzetek próbatételét türelmesen és bátran kiálljuk, és erôsítsd meg bennünk a segítségedbe vetett bizalmat.

Ha meghalunk veled, veled együtt föl is támadunk.

Teréz anya

A kételkedés kísértése próbára teszi az Istenbe vetett bizalmat. Megtisztíthat, mint ahogy az aranyat is tûzben próbálják. Ám el is süllyedhetünk benne, akár valamiféle mély kútban. Mégis mindig marad egy felülrôl jövô fénysugár. Az éjszaka sohasem teljesen sötét. Sohasem nyeli el az embert egészen. Mert még a sötétségben is jelen van az Isten.

Még akkor is, ha bensônket összeszabdalta a kétely, ha az evangélium szerint akarunk élni, hagynunk kell, hogy nap-mint-nap újjászüljön az Istenbôl áradó bizalom. Ebben nyer új értelmet életünk.

Az élet értelme nem a fellegekbôl pottyan, nem is különféle nézetekbôl kristályosodik ki, hanem a bizalomból táplálkozik. Mint a Lélek minden emberre kiáradó leheletét, úgy adja Isten nekünk bizalmát is.

Az evangélium egyik félreérthetetlen ismertetôjele az a meghívás, amelyet elfogadva bizalommal válaszol az ember a sírból feltámadt élô Krisztus bizalmára. A hit nem vélemény, hanem egyfajta életvitel: a hívô a feltámadt Krisztust ölti magára, hogy önmaga is élô, ne pedig félholt legyen. Már az egyháztörténelem kezdetén ezt írta lyoni Iréneusz, a Krisztus utáni harmadik nemzedék egyik tagja (ô még ismerte Polikárpot, aki János evangélista tanítványa volt): ,,Isten dicsôsége az élô ember, az ember élete pedig Isten színelátása''.

Mindenkit, aki Krisztusban keresi önmegvalósítását, kellemetlenül érint a hit jelenlegi helyzete. Keleten és nyugaton egyaránt megesik, hogy a kétkedés ravasz és láthatatlan üldözôként támad a hívôre és belehajszolja abba az egyéni feltételezésbe, hogy Isten és Krisztus elhagyta ôt.

Roger testvér


Imádság -- illusztrációval

Imádság

Úr Krisztus, Te bízol bennünk, és ezáltal életünk értelmet kap.

Mi így szólunk hozzád: ,,Hiszek, Uram, segíts kishitûségemen!''. Te pedig megmutatod a teremtô alkotás útját és megengeded, hogy ezen az úton törékenységünk ellenére is alkotni tudjunk.

Dicsôség a Feltámadottnak, aki ismervén gyöngeségünket és kifosztottságunkat, eljön, hogy a megingathatatlan bizalom himnuszát énekelje bennünk.

Roger testvér


1. Jézust halálra ítélik


2. Jézus vállára veszi a keresztet


3. Jézus elôször esik el a kereszt

súlya alatt


4. Jézus találkozik anyjával


5. Cirenei Simon segít Jézusnak

a keresztet hordozni


6. Veronika kendôjét nyújtja

Jézusnak


7. Jézus másodszor esik el

a kereszttel


8. Jézus találkozik a síró

asszonyokkal


9. Jézus harmadszor esik el

a kereszttel


10. Jézust megfosztják ruháitól


11. Jézust keresztre szögezik


12. Jézus meghal a kereszten


13. Jézus testét leveszik a

keresztrôl és anyja ölébe fektetik


14. Jézus szent testét sírba teszik


Keresztút képekben
Keresztút képekben	Kattintson az állomás számára vagy nevére, hogy lássa a képet!
1. Jézust halálra ítélik		2. Jézus vállára veszi a keresztet		3. Jézus elôször esik el a kereszt súlya alatt		4. Jézus találkozik anyjával
5. Cirenei Simon segít Jézusnak a keresztet hordozni		6. Veronika kendôjét nyújtja Jézusnak		7. Jézus másodszor esik el a kereszttel		8. Jézus találkozik a síró asszonyokkal
9. Jézus harmadszor esik el a kereszttel		10 Jézust megfosztják ruháitól		11. Jézust keresztre szögezik		12. Jézus meghal a kereszten
		13. Jézus testét leveszik a keresztrôl és anyja ölébe fektetik		14. Jézus szent testét sírba teszik


A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár bemutatása
A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár

	Isten hozta a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtárban, a magyarnyelvû keresztény irodalom tárházában! A Könyvtár önkéntesek munkájával mindenki számára elektronikus formában terjeszti Isten Igéjét. A Könyvtár bemutatása


A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár bemutatása

Célkitûzés

Állomány

Irányítás, központ

A Könyvtár használata, a könyvek formája

A Könyvtárban található file-ok neve

A file-ok felhasználási módjai

Hogyan lehet a könyvekhez hozzájutni?

A Könyvtár használatának jogi kérdései

Hogyan lehet a Könyvtár gyarapodásához hozzájárulni?

Megkötések a szöveg formájára

Érdeklôdés/Javaslat

Minôség -- állandó javítás

A könyvtár mottója

Célkitûzés

A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár (PPEK) célja az, hogy mindenki számára hozzáférhetôvé tegye a teljes magyarnyelvû katolikus egyházi, lelki irodalmat elektronikus formában. A lelkipásztori munka támogatása mellett elôsegíti az egyházi kutatómunkát, könyvnyomtatást és az írott, magyar keresztény értékek bemutatását, megôrzését, terjesztését. A könyvállomány mindenki számára ingyenesen rendelkezésre áll az Internet hálózaton keresztül. Egyházi intézményeknek és személyeknek postán is elküldjük a kért anyagot.

Állomány

Minden szabadon másolható, szerzôi jogvédelem alá nem esô egyházi és vallási vonatkozású kiadvány része lehet a Könyvtárnak: a Szentírás (többféle fordításban), imakönyvek, énekeskönyvek, kódexek, pápai dokumentumok, katekizmusok, liturgikus könyvek, teológiai munkák, szentbeszéd-gyûjtemények, keresztutak, lelkigyakorlatok, himnuszok, imádságok, litániák, istenes versek és elbeszélések, szertartás-könyvek, lexikonok, stb.

Irányítás, központ

Központ:	St. Stephen's Magyar R.C. Church
	223 Third St., Passaic, NJ 07055, USA
	(Az Egyesült Államok New Jersey államában levô Szent István Magyar Római Katolikus egyházközség)
Levelezés:	Felsôvályi Ákos
	322 Sylvan Road
	Bloomfield, NJ, 07003, USA
	Tel: (973) 338-4736
	Fax: (973) 338-5330
	e-mail: felso@comcast.net
A Könyvtár használata, a könyvek formája

Ebben az elektronikus könyvtárban nincs olvasóterem, hanem a szükséges könyveket ki kell venni (vagyis ,,letölteni''). Letöltés után mindenki a saját számítógépén olvashatja, ill. használhatja fel a szöveget. A hálózaton keresztül böngészni, ill. olvasni drága és lassú. A saját személyi számítógép használata a leggyorsabb és legolcsóbb, a könyv pedig az olvasó birtokában marad. Azoknak, akik nem rendelkeznek Internet-kapcsolattal, postán elküldjük a kért könyveket. Ebbôl a könyvtárból ügy kölcsönözhetünk, hogy nem kell (és nem is lehet) a kikölcsönzött könyveket visszaadni!

	A Könyvtár a kiadványokat kétféle alakban adja közre:
1.	formálatlan szövegként, ami a további feldolgozást (könyvnyomtatás, kutatómunka) teszi lehetôvé szakemberek számára és
2.	a Windows operációs rendszer Súgó (,,Help'') programjának keretében, ami a könnyû olvasást és felhasználást teszi lehetôvé mindenki számára (a szövegek -- külön begépelés nélkül -- egy gombnyomással egy szövegszerkesztô programba vihetôk át, ahol azután szabadon alakíthatók).
A Könyvtárban található file-ok neve

Minden kiadvány négyféle file formában található meg a Könyvtárban: text file (formálatlan változat), help file (,,Súgó'' formátum), sûrített text file és sûrített help file. Ezenkívül minden help file-hoz tartozik egy ikon file.

Minden file nevének (file name) a két utolsó karaktere a verziószám (01 az elsô változaté, 02 a másodiké, stb). A file nevének kiterjesztése (file extension) mutatja a file típusát:

	txt:	text file,
	zpt:	sûrített text file,
	hlp:	help file,
	zph:	sûrített help file és
	ico:	a Help file-hoz tartozó icon file.

Például a Vasárnapi Kalauz címû könyv elsô változatának (,,01'') négy formája: VASKAL01.TXT, VASKAL01.HLP, VASKAL01.ZPT, VASKAL01.ZPH; az ikon file pedig: VASKAL01.ICO.

A sûrítést a legelterjedtebb sûrítô programmal, a PKZIP/PKUNZIP 2.04 DOS változatával végezzük. A sûrítés nagymértékben csökkenti a file nagyságát, így a letöltés/továbbítás sokkal gyorsabb, olcsóbb. A file-t használat elôtt a PKUNZIP program segítségével kell visszaállítani eredeti formájába. (Például a  "PKUNZIP  VASKAL01.ZPH" utasítás visszaállítja az VASKAL01.HLP file-t.)

A file-ok felhasználási módjai

Mivel minden mûvet kétféle formában ad közre a Könyvtár, a következô kétféle felhasználási mód lehetséges.

1. A text file felhasználása

Ez a file formálatlanul tartalmazza az anyagot. A felhasználó betöltheti egy szövegszerkesztô programba, és ott saját ízlése, szükséglete szerint formálhatja. Például ha az anyagot ki akarjuk nyomtatni könyv alakban (feltéve, hogy az szabadon publikálható), akkor ebbôl a text file-ból könnyen  elô tudjuk állítani a nyomdakész változatot.

Vigyázat! A text file minden sora sorvég-karakterrel végzôdik, ezeket elôbb el kell távolítanunk, és csak utána szabad a formálást elkezdenünk.

A szövegben a kezdô idézôjelet két egymást követô vesszô, a felsô idôzôjelet két egymást követô aposztrófa és a gondolatjelet két egymást követô elválasztójel képezi (lásd a szöveg formájára vonatkozó megkötéseket késôbb).

Az egyes fejezeteket csupa egyenlôségjelbôl álló sorok választják el egymástól. A file eleje ezt az ismertetést tartalmazza a Könyvtárról.

Ezt a text file-t felhasználhatjuk szövegelemzésre is, amihez természetesen szükségünk van valamilyen elemzô programra.

2. A,,súgó'' file felhasználása

Ez a file formátum igen egyszerû olvasást, felhasználást tesz lehetôvé a Windows operációs rendszerben megszokott ,,súgó'' programok formájában. (Az ajánlott képernyô felbontás VGA.)

Az elektronikus könyv legnagyobb elônye az, hogy a szöveg elektronikus formában áll az olvasó rendelkezésére. A ,,Másol'' gombbal a teljes fejezet átvihetô a vágóasztalra [Notepad]) és onnan a szokásos módon: ,,Szerkesztés'' és ,,Másol'' [Edit és Paste] paranccsal bármilyen Windows szövegszerkesztôbe. Ugyanezt érjük el a Ctrl+Ins gombok együttes lenyomásával is. Ha nem akarjuk a teljes szöveget átvinni, akkor használjuk a ,,Szerkesztés'' [Edit] majd a ,,Másol'' [Copy] utasítást a program menüjérôl, minek következtében a fejezet teljes szövege megjelenik egy Másolás párbeszéd-panelban. A kijelölt szövegrészt a ,,Másol'' utasítás a vágóasztalra [Notepad] viszi, és onnan az elôbbiek szerint folytathatjuk a munkát.

A programból közvetlenül is nyomtathatunk fejezetenként a ,,File'' és ,,Nyomtat'' [Print] utasítással. A nyomtatott szöveg formája kissé eltérhet a képernyôn láthatótól. A nyomtatott szöveg betûtípusa ,,Arial'', betûmérete 10 pontos. Ha más formátumra, betûtípusra vagy -nagyságra van szükségünk, akkor vigyük elôbb a szöveget a szövegszerkesztô programunkba, ott állítsuk be a kívánt formátumot, és utána nyomtassunk.

	Ahhoz, hogy a ,,súgó'' file-t használni tudjuk, a következôket kell tennünk (a ,,Vasárnapi kalauz'' címû könyvvel mutatjuk be a lépéseket).
1.	A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtárból töltsük le a VASKAL01.HLP és a VASKAL01.ICO file-okat a saját gépünk ,,C:\PAZMANY'' nevû alkönyvtárába. (A VASKAL01.HLP helyett letölthetjük a sokkal kisebb VASKAL01.ZPH file-t is, de akkor letöltés után ki kell bontanunk a "PKUNZIP VASKAL01" utasítással.)
2.	Készítsünk egy programindító ikont. A Programkezelôben kattintsunk elôször a ,,Pázmány Péter E-Könyvtár'' nevû programcsoportra. (Ha az még nincs felállítva, akkor hajtsuk végre a fejezet végén leírt ide vonatkozó utasításokat.) Ezután válasszuk a ,,File'', ,,Új'' és ,,Program'' utasításokat a menürôl. A párbeszed-panelban a következôket gépeljük be:
	Megnevezés:	Vasárnapi Kalauz
	Parancssor:	WINHELP C:\PAZMANY\VASKAL01.HLP
	Munkakönyvtár:	C:\PAZMANY
	Ezután kattintsunk az ,,Ikon'' nevû utasításra, és adjuk meg a C:\PAZMANY\VASKAL01.ICO file-t.

Ha ezután rákattintunk az így felállított ikonra, a program elindul, és olvashatjuk a könyvet.

A ,,Pázmány Péter E-Könyvtár'' nevû programcsoport felállítása:

A Programkezelô menüjérôl válasszuk a ,,File'', ,,Új'' és ,,Programcsoport'' utasítást. A párbeszéd-panelban a következôt gépeljük be:

	Megnevezés:	Pázmány Péter E-Könyvtár
Ezután zárjuk be a párbeszéd-panelt.

Hogyan lehet a könyvekhez hozzájutni?

A könyveket bárki elektronikus úton letöltheti a Könyvtárból (lásd a Könyvtár Internet címét) vagy postán megrendelheti (lásd a postai címet). Egyházi intézményeknek és személyeknek ingyen küldjük el a könyveket, mások a rendeléssel együtt 3 dollárt vagy annak megfelelô pénzösszeget küldjenek a lemez- és postaköltség megtérítésére.

A Könyvtár használatának jogi kérdései

Az általános elvek a következôk:

1.	A Könyvtár mindenkinek rendelkezésére áll személyes vagy tudományos használatra. Ha a Könyvtár anyagát publikációban használják fel, akkor kérjük az alábbi hivatkozás használatát:

,,A szöveg eredete a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár -- a magyarnyelvû keresztény irodalom tárháza.''

2.	Egyházi intézmények és személyek kereskedelmi célokra is ingyenesen használhatják a Könyvtár anyagát, csak azt kérjük, hogy a kiadványuk elején helyezzék el az elôbbi utalást. A Könyvtár fenntartja magának azt a jogot, hogy eldöntse: ki és mi minôsül egyházi személynek, ill. intézménynek. Kérjük, keresse meg ez ügyben a Könyvtárat.

3.	Ha a Könyvtár kiadványait nem egyházi intézmény vagy személy kereskedelmi célokra használja fel, akkor az elôbbi utalás feltüntetésén kívül még kérjük a haszon 20%-át a Könyvtár számára átengedni. A befolyt összeget teljes egészében a Könyvtár céljaira használjuk föl.

Elôfordulhat, hogy ezek az elvek bizonyos könyvekre nem vonatkoznak, mert a szerzôi jog nem a Könyvtáré. Az ilyen könyv része az állománynak, lehet olvasni, lelkipásztori munkára felhasználni, de kinyomtatása, -- bármilyan formában --, tilos. Az ilyen jellegû korlátozások minden könyvben külön szerepelnek. (Lásd a könyvek elektronikus változatáról szóló fejezetet!)

Hogyan lehet a Könyvtár gyarapodásához hozzájárulni?

Minden pénzügyi támogatást hálásan köszönünk, és a központi címre kérjük továbbítani. Az anyagi támogatásnál is fontosabb azonban az az önkéntes munka, amellyel állományunkat gyarapíthatjuk.

 Kérünk mindenkit, akinek a magyar katolikus egyház sorsa és az egyetemes magyar kultúra ügye fontos, hogy lehetôségeinek megfelelôen támogassa a Könyvtár munkáját. A munka egyszerû, bárki, -- aki már használt szövegszerkesztô programot --, részt vehet benne.

Hogyan lehet az állomány gyarapításában részt venni?

A munka egyszerûen egy-egy könyv szövegének számítógépbe való bevitelét jelenti. Elôször optikai beolvasással (szkennolással), automatikus úton, egy nyers szöveget készítünk, amit aztán az önkénteseknek ki kell javítaniuk. A munka lépései így a következôk:

1.	Ellenôrizzük, hogy a kiválasztott könyv szabadon másolható-e (nem esik-e szerzôi jogvédelem alá), vagy meg lehet-e kapni a Könyvtár számára a másolás jogát. Ez ügyben vegyük fel a kapcsolatot a Központtal.
2.	Ellenôrizzük, hogy a könyvet még nem kezdte-e el senki begépelni. Ez ügyben is vegyük fel a kapcsolatot a Központtal. A Könyvtár állandóan tájékoztat a begépelés alatt álló munkákról.
3.	A könyvet küldjük el a Központnak, ahol optikai beolvasással elkészítik a nyers szöveget.
4.	A Központ visszaküldi a nyers szöveget egy számítógépes lemezen a könyvvel együtt. A nyers szöveget tetszôleges szövegszerkesztô-formában lehet kérni. Ha az eredeti kiadvány nem alkalmas optikai beolvasásra (rossz minôség, régies betûtípusok stb. miatt), akkor az önkéntesnek kell a nyers szöveget is begépelnie.
5.	Végezzük el a nyers szöveg ellenôrzését és javítását. Ez a munka legidôigényesebb része, és ettôl függ a végleges szöveg helyessége! Kövessük a szöveg formájára vonatkozó megállapodásokat (lásd a következô részt).
6.	A kész szöveget küldjük vissza lemezen a Központnak.
7.	A Könyvtár ezután elkészíti a kívánt file-formákat és a könyvet behelyezi a Könyvtár állományába.
Megkötések a szöveg formájára

Mivel mindenki számára hozzáférhetô módon kell a szövegeket tárolnunk, egyszerûségre törekszünk. Általános szabály az, hogy semmilyen tipográfiai karaktert vagy kódot nem használunk, csak a billentyûzetrôl bevihetô karakterek szerepelhetnek a szövegben. A szöveg készítésekor kérjük a következô megállapodásokat betartani:

1.	Margó: 1 hüvelyk (2.54 cm) bal- és jobboldalt.
2.	Betûtípus: Arial, 10 pontos.
3.	Alsó idézôjel: két vesszô szóköz nélkül,
	felsô idézôjel: két aposztrófa szóköz nélkül,
	gondolatjel: két elválasztójel szóköz nélkül,
	idézôjel idézôjelen belül: aposztrófa (alsó és felsô idézôjelként egyaránt).
4.	Tabulátor karakter megengedett (a tabulátorokat fél hüvelyk, azaz 1.27 cm távolságra kell  egymástól beállítani).
5.	Semmilyan más formálási kód nem megengedett.
6.	Lábjegyzet helyett szögletes zárójelbe kerüljenek a hivatkozások száma (pl. [1]), és a hozzátartozó magyarázatok a file legvégén egymás után, mindegyik új sorban kezdve.
Érdeklôdés/Javaslat

A már meglevô állományról, a készülôfélben levô könyvekrôl, az önkéntes munka lehetôségeirôl és a Könyvtár legújabb híreirôl a következô címeken lehet tájékoztatót kapni:

1. levél:	St. Stephen's Magyar R.C. Church
	223 Third St., Passaic, NJ 07055-7894, USA

2. elektronikus posta (e-mail): felso@comcast.net

3. elektronikus hálózat (World Wide Web):	http://www.communio.hu/ppek vagy
	http://www.piar.hu/pazmany
Minôség -- állandó javítás

A Könyvtár állományának minôségét állandóan javítjuk, újabb és újabb változatokat bocsátunk közre (a file nevének utolsó két karaktere a változat számát jelenti). Kérjük ezért a Könyvtár minden tagját, olvasóját, hogy jelentsen minden felfedezett szöveghibát. A levélben (postai vagy elektronikus levélben egyaránt), közöljük az új, javított sort az ôt megelôzô és követô sorral együtt. Így a szövegkörnyezetben elhelyezve, könnyû lesz a hibát megtalálni és javítani. Miután a file új változata (új verziószámmal) felkerült a Könyvtárba, a régit töröljük.

Kérjük, a könyvekkel és a Könyvtár munkájával kapcsolatos észrevételeit, javaslatait, kritikáját közölje velünk! Segítségét hálásan köszönjük.

A könyvtár mottója egy szentírási idézet

Ha ugyanis az evangéliumot hirdetem, nincs mivel dicsekednem, hiszen ez a kötelességem. Jaj nekem, ha nem hirdetem az evangéliumot! Ha önszántamból teszem, jutalmam lesz, ha nem önszántamból, csak megbízott hivatalnok vagyok. (1Kor 9,16-17)