Copyright: Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár


Címoldal
		Tartalomjegyzék


Bakó-Barlay Edit

Gondolatszikrák

Ötödik kiadás

Prohászka Kiadó, 2002

ISBN 963 640 857 2


Tartalomjegyzék

A könyv elektronikus változata

1. rész

2. rész

3. rész

4. rész

Fordítások


A könyv elektronikus kiadása

Ez a program az azonos címû könyv ötödik kiadásának elektronikus változata. A könyv 2002-ben jelent meg a Prohászka Kiadó gondozásában, az ISBN 963 640 857 2 azonosítóval. Az elektronikus változat a szerzô engedélyével készült. Az elektronikus kiadást szabadon lehet használni lelkipásztori célokra a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár szabályai. Minden más jog a szerzôé.

A könnyebb tagolás érdekében a könyvet négy, közel egyenlô részre felosztva készítettük el az elektronikus változatot.


1. rész

Mindig csak adni

Az öreg kút csendesen adja vizét...

így telik minden napja.

Áldott élet ez! Fontolgatom:

csak adni, adni minden napon.

Ilyen kúttá kellene lennem:

Csak adni teljes életemben.

Csak adni? Terhet is jelenthet,

Jó kút, nem érzed ezt a terhet?

Belenézek... tükre rám ragyog:

,,hiszen a forrás nem én vagyok'',

Árad belém! csak tovább adom

Frissen, vidáman és szabadon!

Hadd éljek ilyen kút életet,

Osszak áldást és szeretetet.

Nem az enyém. Krisztustól kapom,

egyszerûen továbbadom.

* * *

Mennyi titok veszi körül a szenvedést, és még mennyivel több a szeretetet. Aki a szenvedést a szeretettôl elválasztja, sohasem fejti meg a titkot. A szeretet törvénye: a mag a földbe kerül, meghal, hogy termést hozzon. Ha nem jut a földbe, ha nem hal meg, egyedül marad, félelmetesen egyedül, titokzatos magányban, de meghal a szeretet utáni vágytól.

* * *

A szenvedés reménye: könyörüljön meg rajta a szeretet, karolja át. Így váltja meg a szenvedést. Mérhetetlen az emberben csak egy: a szeretet.

A szenvedés jelzi csupán, hogy mérhetetlen volt a szeretet, vagy jobban mondva, hogy volt-e egyáltalán? -- A szeretet, amely megtörik a szenvedésen, csak álcázott önzés! A szenvedés nem csupán a tiszta felismerés forrása, hanem tûzpróba is és a szeretet kinyilatkozása. Vajon nem úgy van-e, hogy az elsô szenvedést leleplezi az elsô szeretet. Elkezdesz szenvedni, rájössz, hogy szerettél! Mit beszéltek, mit fecsegtek a szeretetrôl, ha soha nem szenvedtetek? Szeretet nélkül a szenvedés olyan lenne, mint az éj hajnalpír nélkül, vagy mint az örök éjszaka. Az éjszaka szépsége a nappal elérkezésének reményében van. Ha a szenvedés széplelkû, csak a szeretet teheti azzá. A szeretet mindent hisz, mindent remél és mindent elvisel.

* * *

A szenvedés az a keskeny híd, melyen a szeretet magasabbra hág; a gyûlölet számára szakadék a mélybe.

* * *

Egyedül a szeretet tûr, a gyûlölet türelmetlen.

* * *

Az élet nem homogén, de azért még lehet egymás mellett megértéssel élni.

* * *

Az tesz bennünket emberré, ha tudatosan vállaljuk magunkra a szenvedést.

* * *

A hiúság, a gôg és az irónia kizárja a barátságot. Hôsies, intim, szellemi, játékos, ez a négy eleme a barátságnak.

* * *

A szenvedés olyan, mint a zenében a kereszt: felemel.

* * *

Az önnevelés leveleibôl: Este az elalvás elôtt nyugodtan mondjuk és bizakodóan, holnap vidám leszek. Elképzeljük, milyen az, ha barátságosan, szabadon töltjük napjainkat, dolgozunk, játszunk. Ilyen leszek holnap egész nap, többször is elmondjuk ezt. Közben jön az éjjel és a reggel, észrevesszük, hogy mindez csak álom.

* * *

Azon szavaknak, amelyeket kimondunk, nincs értelmük, csak a csend jóvoltából, amelyben fürödnek.

* * *

Az erôszakkal szemben a lélek gyôzelme a türelem, vagyis a felségnek önmagába vonulása.

* * *

Jönnek azonban idôszakok, amikor semmi sem emlékeztet lelkünk ,,belsô udvarára''. Úgy tûnik, minden elszáradt, éltetô víz nélkül elfonnyad, és sehol semmi belsô erô. Ez az állapot csupa fájdalom és kínlódás. De éppen ezzel szakítjuk ki a visszamaradt gazt gyökerestôl. -- Elismerjük, hogy Isten kegyelme nélkül, csak saját erôfeszítéseinkkel semmire sem megyünk. Semminél is alacsonyabbra tartva csekélységünket, alázatosak leszünk, és újra kinyílnak a virágok! (Avilai Nagy Szent Teréz mondása)

* * *

Minden embert megérinti az Isten szelleme, aki idôt szán erre. Az imádkozó ember ezt megtapasztalja. Az imádkozás a tudományok tudománya, a mûvészetek mûvészete! De éppen ehhez kell idô. Mennyi idôt adok én Istennek? Talán újra fel kellene fedeznünk a ,,csend''-nek helyiségét.

* * *

Az embernek önmagát kell megvalósítania, minden szempontot fel kell mérnie, hogy mindenképpen lehet ,,saját maga''? -- méghozzá, ahogy azt magának elképzeli. És ma minden lehetôség megfelel! Így tekintve az önmegvalósítás elegáns körülírása a kemény önzésnek, mely brutális vonásokat mutat. Minden, ami nem tetszik, abból kilépek. Azért vannak a többiek, hogy én megvalósíthassam magam! Az természetes és szükségképpen csak oda fajulhat, hogy így semmi sem megy! -- Jézus lelke egészen más; minden emberre hathat, ha nyitott lélekkel fogadjuk. Az ember akkor éri el saját nagyságát, ha lejjebb helyezi képzelt mércéjét! Jézusunk példája egyértelmû, és ez isteni dimenziókba vezet minket. E nélkül az ember szétzúzza, szétrombolja saját magát. (Egy müncheni pap munkájából)

* * *

A keresztények legyenek világító jelek a világban az emberek számára. Ha keresztények akarunk lenni, Krisztushoz kell formálódni.

* * *

A görög kultúrával foglalkozó és a Papadelosz által Görögország minden vidékérôl meghívott értelmiségiek és szakemberek vezette két hetes szeminárium utolsó délelôttjének utolsó elôadásán Papadelosz felemelkedett a terem végében álló székébôl, elôre ment, ott megállt az egyik nyitott ablakon beözönlô ragyogó görög napfényben és kinézett. Mi pedig követtük tekintetét az öblön át egészen a német temetôt jelzô vaskeresztig. Azután megfordult.

-- Van valakinek kérdése?

Csend ülte meg a termet.

-- Ez a két hét egy egész életre elegendô kérdést vetett fel, de pillanatnyilag csak a csönd létezett.

-- Nincs kérdés?

Papadelosz tekintete végigpásztázott a termen.

Nos jó.

Föltettem a kérdést:

-- Dr. Papadelosz, mi az élet értelme?

A szokványos nevetés jött válaszul, mindenki indulásra készen mocorgott. Papadelosz kezével csendet intett, hosszasan rám nézett, szemével azt firtatta, komolyan kérdeztem-e. A szemembôl pedig azt olvasta ki: igen.

-- Rögtön válaszolok a kérdésére.

Nadrágzsebébôl elôvette tárcáját, egy darabig egy bôr pénztárcában kotorászott, aztán kihalászott egy apró kerek tükröt, nagyjából akkorát, mint egy negyeddolláros, és a következôket mondta:

-- Kisgyerek koromban, a háború alatt nagyon szegények voltunk. Egy eldugott faluban éltünk. Egy nap az úton találtam egy darabokra tört tükröt. Egy német motorbiciklit lôttek ki azon a helyen. Megpróbáltam összeszedni a tükör összes darabját, hogy összerakjam, de lehetetlen volt, így csak a legnagyobb darabot tartottam meg. Ezt itt ni. Aztán egy kövön kör alakúra csiszoltam. Játszani kezdtem vele, mint valami játékszerrel, és elbûvölt az, hogy olyan sötét helyekre tükrözhettem vele a fényt, ahova a nap sohasem sütött be, -- mély lyukakba, repedésekbe és sötét beugrókba. Sportot ûztem abból, hogy fényt bocsássak a legeldugottabb helyekre is.

-- Megtartottam a tükröcskét és ifjú korom üres pillanataiban elôvettem és újra elfogadtam a játék nyújtotta kihívást. Amikor férfivá értem, rájöttem, hogy ez nem egyszerûen gyerekjáték, hanem annak a metaforája, mit is kezdhetek az életemmel. Rájöttem, hogy nem én vagyok a fény, még csak nem is a fényforrás. De a fény, az igazság, a megértés, a tudás létezik, sok sötét helyen csak akkor fog fényleni, ha én odatükrözöm.

-- Csak egy szilánkja vagyok annak a tükörnek, amelynek teljes alakját és formáját nem ismerem. Ennek ellenére azzal, ami rendelkezésemre áll, fényt tükrözhetek a világ sötét zugaiba -- az emberek szívében lévô fekete foltokra --, és némely emberben bizonyos dolgokat megváltoztathatok. Ez az, amire én törekszem. Ez az én életem értelme.

Aztán fogta tükröcskéjét, óvatosan tartva befogta az ablakon beáramló nappali fény sugarait és az arcomra, meg a padon összekulcsolt kezemre irányította. Sokat elfelejtettem már abból, amit azon a nyáron a görög kultúráról és történelemrôl tanultam. De emlékezetem tárcájában még ma is ott hordok egy kis kerek tükröt... ,,Van valakinek kérdése?'' (Részlet Robert Filghum ,,Már lángolt, amikor ráfeküdtem'' címû könyvébôl.)

* * *

Ha az ember szívével hallgatja Beethoven szimfóniáját, megérzi, hogy azok szenvedésben születtek.

* * *

Ha az ember érzelmeitôl kér tanácsot, nem pedig érveitôl, kételyei feloldódnak.

* * *

Még a legmagasztosabb eszme is aljassá és kicsinnyé válik, ha módot ad az embernek arra, hogy nevében embertelenségeket kövessenek el.

* * *

Feszültségek csak erôs emberek között állnak be, -- ha két akarat ütközik össze, vagy két merev szándék áll egymás útjában.

* * *

Boldog az az ember, akinek kedves emlékei táplálják a lelkét.

* * *

Ember vagy árnyék csak addig él igazán, amíg van valaki a földön, aki igazán szereti.

* * *

A hazugság abban a percben született, amikor az elsô szó. A hazugság a rövid, heves csatákban erôsebb, -- az igazság hosszú, lassú küzdelmekben gyôz.

* * *

Ha nem érdemes élni, meghal az ember. Volt egy öreg indián, aki imádta az erdôt, jöttek az állam emberei és kivágták az erdôt. Az öreg indián meghalt.

* * *

Hogy boldogok lehessünk, egy bizonyos lelki egyensúlyra kell törekednünk. Az átmeneti megpróbáltatásokat nyugalommal kell elviselni, ha ez sikerül olyan boldogok vagyunk, amilyenek egyáltalán lehetünk.

* * *

Egy pszichológus szerint: az az ember lehet boldog, aki biztosítani tudja magának gondolkodása és eszméi, érzelemvilága és cselekedetei közötti összhangot.

* * *

Az elkövetkezô eseményektôl való rettegés elviselhetetlenebb, mint az esemény.

* * *

A sikernek van egy isteni erénye: módot ad arra, hogy jót cselekedjünk.

* * *

Semmitôl sem félek annyira, mint a félelemtôl.

* * *

Illendôképpen élni, ez az ember nagy és dicsô mestermûve.

* * *

A békés együttélés titka, nem mindig minden gondolatunkat szavakba önteni.

* * *

Gondolkodni nehéz, cselekedni még nehezebb, de ennél nehezebb úgy cselekedni, ahogy gondolkodunk. (Goethe)

* * *

Lehet, hogy nekem furcsa az életfelfogásom, de: aki elhagyott, sohasem volt egészen mellettem, csalódni nem csalódok, csak tapasztalatokban leszek gazdagabb: embereket, dolgokat magasabbra értékeltem, mint azt valódi értékük megérdemelte volna: Tévedtem! Az embert események, történések nem gyôzik le, az embert csak önmaga tudja legyôzni: -- amikor feladja a harcot.

Amíg van cél és akarás, addig csak nehézségek vannak, de nem vereségek. (Levélrészlet)

* * *

A szerelem nem vak. A szerelem többet lát, nem kevesebbet, és épp azért, mert többet lát, kész kevesebbet látni.

* * *

Nem kell mindig mindent megmondani, az ostobaság lenne; de amit mondunk, annak olyannak kell lennie, amilyennek gondoljuk, máskülönben gonoszság. (Pascal)

* * *

Ha nem lennénk gôgösek, nem panaszkodnánk mások gôgje miatt.

* * *

A szerencsét igazítani lehet, a szerencsétlenséget át kell vészelni.

* * *

A fiatalság az az idô, amikor meg kellene tanulnunk a bölcsességet. Az öregkor az, mikor ezt gyakorolni kellene. (Rousseau)

* * *

A rögtön és a késô között csak egy pillanat van. Mindannyiunk számára üt az óra. Az embert ne sajnáljuk, hanem segítsünk rajta. (Gorkij)

* * *

A sors erôsen vagy lágyan kopogtat. Az anyagtól függ.

* * *

Aki egy ügyért áldozatot hoz, nemcsak azért teszi, mert gyôzelmét várja, hanem mert hisz benne. Hit nélkül nem lehet értelmesen élni, és értelem nélkül nem lehet hinni.

* * *

Gazdag az, akinek már annyija van, hogy nem kíván semmit. (Cicero)

* * *

A világ egy színpad. Jössz, nézel és átmész rajta.

* * *

Abból lehet egy ember jellemét megismerni, hogy milyen tréfákat talál magára nézve sértônek.

* * *

A rózsák illatát élvezi az ember, az almába harapni kell. (Goethe)

* * *

A megelégedett emberektôl nem lehet semmit várni. (Gide)

* * *

Az élet néha egy köves út, én életemben olyan sok szép követ találtam.


2. rész

A világ olyan szép és olyan érdekes, hogy harcolni kell érte. (Hemingway)

* * *

Minél inkább becsapod magad, annál kevésbé hiszel magadban.

* * *

Röviden kérdezve, mit is akarok? Valakit, akinek nélkülözhetetlen vagyok.

* * *

Akinek hatalma van, gyakran helytelenül használja.

* * *

Engedd, hogy csak Isten munkálkodjon benned, nem tudod, miképpen gyakorold mindennapi életedben az önmegtagadást? De magad adod meg rá a választ: tettel, cselekedettel! A legnagyobb áldozat, amit hozhatunk, a legnagyobb gyôzelem, melyet önmagunk felett gyakorolhatunk: restségünk legyûrése. A hajlandóságunkat arra, hogy lehetôleg minél kevésbé erôltessük meg magunkat!

A keresztény cselekvés szabaddá teszi önmagát, és Istenhez kötôdik. Ne gondolj teoretikus lemondásokra, hanem például legközelebb teljesítsd a számodra ellenszenves feladatot, amit Isten küldött neked! Ô fog neked segíteni, ô fogja a szükséges támaszt tetteidhez megadni. Csak engedd, hogy Isten tegyen meg neked mindent.

* * *

Mindig szeretjük azokat, akik csodálnak minket. De nem mindig szeretjük azokat, akiket mi csodálunk.

* * *

Az az ember, aki csakis önmagát szereti, semmit sem gyûlöl annyira, mint egyedül maradni önmagával.

* * *

A szeretet nem keres egyenlôséget, de megteremti azt.

* * *

Az ember nem az, ami lenni szeretne, hanem az, aminek lennie kell.

* * *

Minden lélekben van egy kis szivárvány

kis csapó híd, amelyet lebocsát,

hogy egy más lélek átjöhessen rajta

Ennek a hídnak hídpillére nincsen,

ezt a hidacskát csak az

Isten tartja,

Isten, aki a szívekbe lát.

(Reményik S.)

* * *

Tegnap: a múlt, melynek emléke sosem fakult.

Ma: a jelen, melyben helyemet nem lelem.

Holnap: a jövô, melyben vár örök lakásom, a temetô.

* * *

A boldogság nem egyéb, mint a szellem tökéletessége, vagyis az értelem épsége.

* * *

Amid nincs, arra ne úgy gondolj, hogy mi lenne, ha a birtokodban lenne. Ehelyett a meglevô dolgok közül azokat vedd szemügyre, amelyek a legérdekesebbek, s képzeld el mennyire törnéd magad utána, ha nem lennének meg.

* * *

Kevés szó ébreszt és izgat. A sok bénít és altat. A szótlanság ritka betegség, a bôbeszédûség mindennapi kór. Pedig a szavak tömegében a gondolat nem jut szóhoz.

* * *

Félsz? Félek. Csak, aki fél lehet igazán bátor, én hôs leszek, félvén a vacogástól.

* * *

Minden embert meghatároz az, hogy saját átgondolt világnézete által valóságos személyiséggé legyen.

* * *

Tárgyilagos csak az lehet, akinek a tapasztalatok nem befolyásolják nézeteit.

* * *

A hit a nem látott dolgokról való bizonyosság.

* * *

Hit nélkül megbotlasz egy szalmaszálban, hittel legyôzöd a hegyeket.

* * *

Mennyi erô kell egy embernek ahhoz, hogy vak maradjon egy olyan idôben, amelyet nem akar látni.

* * *

A lehetôség a legmagasabbhoz minden emberben megvan, ezeket kövessétek.

* * *

Egy májusi nap az öröm kategorikus imperatívusza.

* * *

Tudatos létünkbe az Örökkévalóság azon a napon lép be, amikor ,,Isten lesz számunkra mindenben minden.'' (Teilhard De Chardin)

* * *

Van az Istenben megnyugvásnak egy olyan lelkiállapota, mely teljes kikapcsolódása minden szellemi tevékenységnek. Nem csinál semmilyen tervet, nem határoz el semmit, nem cselekszik, hanem minden eljövendôt az Isten akaratának ad át, teljesen a sorsára engedi. Ennek az állapotnak lettem most részese, miután egy élmény minden aktivitásomat elrabolta. De az Istenben megnyugvásnak ez az állapota valami egészen új és egyedülálló. Az halálos csend volt. Most helyébe lépett a biztonság, védettség, és miközben átadom magam ennek az érzésnek, új és új Élet tölt meg, és minden akarati feszültség nélkül új tettekre késztet.

* * *

Az Élet egyetlen esély, vedd komolyan

az Élet szépség, csodáld meg

az Élet boldogság, ízleld

az Élet álom, tedd valósággá

az Élet kihívás, fogadd el

az Élet kötelesség, teljesítsd

az Élet játék, játszd

az Élet érték, vigyázz rá

az Élet vagyon, használd fel

az Élet szeretet, add át magad

az Élet titok, fejtsd meg

az Élet ígéret, teljesítsd

az Élet szomorúság, gyôzd le

az Élet dal, énekeld

az Élet küzdelem, harcold meg

az Élet kaland, vállald

az Élet jutalom, érdemeld ki

az Élet élet, éljed!

(Kalkuttai Teréz)

* * *

,,Találkozni'' csak ember képes, tulajdonképpen a találkozás az emberiség csodája.

Az állat az ôt környékezô világ hatása alatt áll. Az ember azonban kérdez és hall, s felel reá: minden hangra, mely lelkivilágának egy részét érinti, egy szál virágra, egy fára, egy csillagra, egy ember csendes mosolyára választ adhat szívével, szellemével, egész lényével. Ez a válasz nem bizonytalan kísérlet-e? Mert milyen távoli az út szívemtôl egy szál virágig, falevélig, fûszálig, csillagig, és még a hozzám legközelebb álló lénytôl is mély szakadék választhat el. Minden szívbôl jövô áramlat és mozdulat, mely külsô hívásra választ jelent, boldog, lelkesítô igazolása annak, hogy az elképzelhetetlen mégis valóság lett; csoda történt, a kísérlet sikerült. Ember és ember, ember és világ között sikerült hidat verni: találkoztak.

Ami itt végbe ment, titok volt és titok marad.

* * *

 Valamiféle megfoghatatlan, idegenszerû, ésszel felfogott, és mégis túl minden érthetôn, megérinti az érzékeny ember lelkét. Átsuhan rajta a névtelen üzenet, és ô készségesen hagyja; egész mélyen a lelkében érzi a fuvallatot, mely megremegteti a fûszálat, kinyitja a virág kelyhét. Rápillant a messzirôl felé tekintô ôzszempárból, forró nyári délelôttök izzó hangulatából, vagy egy tovasietô ember fényes tekintetébôl. És az így ,,megérintett'' kilép önmagából, a megfoghatatlan elé indul valamivel, ami kevesebb és ugyanakkor több mint egy szó.

Talán megáll mentében, csodálkozik, leborul a földre, kitárja karjait vagy félrefordítja fejét, hogy elrejtse belsô remegését, -- mindegy -- egy másodpercig érzi a tiszta, lüktetô Élet erejét végigszáguldani egész testében. A Lélek feltörte a test börtönét, és a szakadék ,,itt és ott között'', közöttem és egy darab világ között megszûnt, a találkozás aktusába zárult.

* * *

Jóval az elôtt, mielôtt az ember és ember közötti, az ember és a világ közötti találkozást, mint ábrázolásra méltó témát a képzômûvészet felvette, a festészet és a szobrászat kizárólag az Isten képével és minden nép hitének alaptémájával, az embernek Istennel való találkozásával foglalkozott. Minden régebbi mûvészet ünnepélyes komolysággal viseli ezt a témát, lehetôleg megtisztítva a földitôl és az emberitôl. Késôbbi korok nem szégyellik jelentéktelen egyszerûségû élményként beállítani a szürke hétköznapok emberi eseményeit.

* * *

Minden embernek magának kell utánajárnia, hogy miért él.

* * *

Sírás közt is vesd a magot.

* * *

Az tesz bennünket Emberré, ha tudatosan vállaljuk magunkra a szenvedést.

* * *

Ha kôvel dobták, szívét dobta vissza. Ha szívvel dobták, halkan énekelt.

* * *

Az emberiség morális válságban van. Valami idôtálló éberséget kellene adni. Kereszténység?

* * *

Mielôtt hibáztatunk valakit, mindig meg kellene próbálni, hogy nem lehet-e megbocsátani.

* * *

Az én pedagógiám: Akarod, hogy figyeljenek rád? Tedd azt, hogy szeressenek! Akarod, hogy szeressenek? Rajta! Akkor neked kell szeretned; egy lépéssel tovább kell menned!

* * *

Hibát követ el, aki arra vágyik, hogy megértsék, mielôtt még megfejthette volna önmagát a saját szemében.

* * *

A jóról csak akkor szerezhetünk tapasztalatot, ha végbevisszük. A rosszról csak akkor szerezhetünk tapasztalatot, ha végbevitelétôl megtartóztatjuk magunkat; hogyha már végbevittük, akkor megbánjuk.

Amikor végbevisszük a rosszat, nem ismerjük meg, mert a rossz fut a világosság elôl. (S. Weil)

* * *

Semmi sincs, ami jobban megközelítené a valódi alázatot, mint az értelem. Lehetetlen értelmünkkel büszkélkedni akkor, amikor valóban használjuk. S mikor használjuk, nem ragaszkodunk hozzá. Hiszen jól tudjuk: még ha a következô pillanatban gyenge elméjûvé válnánk is -- és úgy is maradnánk életünk végéig -- az Igazság továbbra is létezik.

* * *

Ne kívánd senki szeretetét, -- ne utasítsd el senki szeretetét! Úgy áradjon szereteted, mint a tûzfény melege: mindenre egyformán. Akik közel jönnek hozzá, azokra több esik fényedbôl és melegedbôl, mint akiknek nincsen szükségük reád. Családtagjaid, mindennapi társaid és a hozzád fordulók olyanok legyenek számodra, mint a kályhának a szoba, melynek melegítésére rendelik.

* * *

A szabályról. Légy szigorú magadhoz, de ne gyötörd természetedet! Bontsd le szeszélyeid, sóvárgásaid. Nem azért, hogy nélkülük nyomorogj, hanem, hogy folyhass, mint a víz, és biztos lehess, mint az ég. A szabály nem arra való, hogy beléje börtönözd magad; ne legyen lakószobád, szabadon ki-be járhass, dolgod szerint.

A szabály semmit sem ér, ha elhatározásszerûen viseled, ha komoran és konokul csörömpöl rajtad. A szabály akkor jó, ha érzéseidbe ivódik, és finoman, hajlékonyán támogat.

* * *

Kétféle óhaj! -- Gyere velem repülni -- szól a darázs a virágnak. Tapadj az ágra mellém -- szól a virág a darázsnak!

* * *

Hullámok és tenger. A hullámokat az számlálja, aki a sötétben hallgatja a hullámverést, és nem az, aki látja a tengert!

* * *

A lámpa nem látja önmaga fényét, -- a méz nem érzi önmaga édességét. Mások hibáján csak akkor próbálj javítani, ha a hibát jól látod, anélkül, hogy számodra visszataszító volna, és ha biztosan tudod, hogy beavatkozásod nem tolakodás és reménytelen kísérlet.

* * *

Írmagját se tûrd magadban semmiféle érvényesülési szándéknak, mert ahogy elôbbre törtetsz az életben, úgy csúszol vissza önmagadba. De törekedj kiválóságra, -- ez azonban nem jelenti azt, hogy hanyagold el képességeidet! Önmagadban akkor jutsz elôbbre, ha képességeidet minél teltebbé és összecsengôvé teszed. Mindegy, hogy mekkorák képességeid. Fô, hogy a tôled telhetô legjobbat formáld belôlük és általuk. -- Képességeid a paripák, melyek a végsô házig visznek, de a házba csak úgy tudsz belépni, hogy a fogatod kívül marad. -- Minden képességnek mérete van, és a végsô kapun csak az fér be, ami mérhetetlen: a lélek maga!

* * *

A csend a legnagyobb kinyilatkoztatás. Csak halandó szerethet halandót halhatatlanul.

* * *

A valódi nem egyenlô az igazzal!

* * *

Az intellektuális világszellem kozmikusán fogta fel Isten fogalmát.

* * *

Isten azért adta az árnyat, hogy jobban lássuk a fényt.

* * *

Csak annak a világnak van értelme, melyet önmagunkban teremtünk meg. (Balzac)

* * *

A szeretet annyit ér, amennyi áldozat van benne. Nincs nagyobb szeretet valakiben annál, mint aki az életét adja azért, akit szeret.

* * *

Meghalt, s Te megmaradtál,

különbnek lenni tenmagadnál.

(Illyés Gyula)

* * *

Ki van jelölve a helyed.

* * *

Azt mondják, gyermeteg vagyok.

Az is leszek, amíg élek.

Méznek nem eszem szecskát,

de elhiszem a mézet.

* * *

A szó sebez, de a szó gyógyít is.

* * *

Szabadon gondolkozni nagy dolog, helyesen gondolkodni még nagyobb.

* * *

Szívünk nem forrása, de edénye a szeretetnek.

* * *

Minden bölcsesség alapja a tények elismerése.

* * *

A lélekkel a fû: fû, a fa: fa, az ember: ember

Lélek nélkül: a fû: széna, a fa: tüzelô, az ember: halott.

(Tertullian)

* * *

Anima naturaliter christiana: a lélek természetébôl következôen keresztény! És ebbe minden ember beletartozik.

* * *

Csak akkor lehetünk mindannyian együtt boldogok, ha önmagunkból azt ajándékozzuk, amire a másiknak szüksége van.

* * *

Vannak az életben pillanatok, melyekrôl nem szabad elfeledkeznünk. Nevezzük ezt az emlékezés reményének.

* * *

A szelídlelkûség semmiképpen sem jelent gyámoltalanságot, tétovaságot, erôtlenséget, elvtelen engedékenységet, dobzselászlós nemtörôdömséget vagy éppen enerváltságot.

Szelídlelkû az tud lenni, aki belsô meggyôzôdésében biztos, aki céltudatosan határozott, aki tudja, mi a szerepe és a feladata az életben, akinek belsô bizonysága van. Nem szorul indulatokra ügye bizonyítására, s ha természete szerint szenvedélyes, csak azért az, mert a legnagyobb harcot megvívta: legyôzte önmagát!

* * *

Jobb meghallva állni, mint térdelve élni.

* * *

A tévedés szabadságát a kereszténység legnagyobb engedményének tartom.

* * *

A hullámok halandók, de a hullámzás halhatatlan.

* * *

Szellem és erô kell ahhoz, hogy észre vegyük a boldogságot.

* * *

Bárcsak önismeretünk tárgyilagossága magában foglalná a példakép tudatát is! Aki tudja, hogy milyen, az tudja, milyenné kell lennie. (Dürrenmat)

* * *

Jobbulásra csak olyan ember képes, aki hibáját beismeri.

* * *

Az ember olyan, mint a léggömb. Nem a színén múlik, hogy milyen magasra jut fel, hanem azon, ami benne van. (Heltay)

* * *

Minden véges, hazug; csak a végtelen igaz

Amilyen vagyok, olyannak látsz.

* * *

Amikor születtem, mindenki mosolygott, én sírtam.

Amikor meghaltam, mindenki sírt, én mosolyogtam.

(Tádzsikisztáni költô)

* * *

Nem ismerünk egy nemzetet, amíg élete gyönyörûségeit nem ismerjük; minthogy nem ismerjük az embert, amíg nem tudjuk, hogyan tölti el szabadidejét. (Lin-Ju Tang)


3. rész

A jellem az egyénnek az adott szituációba kialakított kritikai, erkölcsi, etikai állásfoglalása, és ehhez való viszonyulása.

* * *

A görög kultúra -- akár csak isteneik -- kezdettôl fogva emberszabású kultúra volt: mindennek értéke az ember.

* * *

Az élet egyszerû és megismételhetetlen. Ez benne a rettenetes -- ez benne a szép --, ez adja a felelôsség pátoszát. (Darvas József)

* * *

Nem félek a haláltól

megállok vele szemben,

de mikor lesújt rám,

Isten, ölelj meg engem.

(Gyurkovics Tibor)

* * *

Nagyon fontos a becsületesség, de az is fontos, hogy igazunk legyen.

* * *

Megerôltetô, de végig kiállott versenyen az utolsó beérkezô is gyôztes, ha legyôzte a vereségtôl való szégyenét.

* * *

Az ember csupán abban a mértékben valósítja meg önmagát, amennyire képes önmagával szemben követelményeket támasztani. (János Pál pápa)

* * *

Most tanultam meg, hogy ne arra kérjem az Istent, teljesítse azt, amit én elterveztem, hanem, hogy segítsen megérteni, mi az értelme annak, amit Ô tesz velem.

* * *

Hinni akarok a parti fövényen kirajzolódó lábnyomok sugallatában. Amikor visszanéztem közös utunkra, megdöbbenéssel láttam, hogy a legsötétebb szakaszon eltûntek mellôlünk a Te lábnyomaid. S amikor szorongva azt kérdeztem, hát épp akkor távolodtál el tôlem, amikor a legnagyobb bajban voltam? -- és a te válaszod ekképpen hangzott: azokon a nehéz napokon át azért láttad csak egy láb nyomát, mert a legsúlyosabb próbák alatt téged én a vállamon hordoztalak.

* * *

Ki gyenge itt, s ott erôs

Ki néha gyáva, néha hôs

Ki jobbra rossz és balra jó,

Ki szájra méz és sebre só

Ki plusz és mínusz, lágy és kemény

Ki most lemondás, majd remény,

Ki élni vágyik, s halni kész:

Embernek csakis az egész.

(Gábor A.)

* * *

,,Hordozd velem együtt küzdelmes szolgálatunk terhét, mint Jézus Krisztus jó vitéze (2Tim 2,3).

* * *

Légy boldog a mában, ne sírj a tegnapért.

* * *

A szûkebb csoportokban (házasság, munkaközösség) mindennapi tapasztalat, hogy az egyesülés távolról sem csökkenti a tényeket, hanem hangsúlyozza, gazdagítja és szabaddá teszi ôket.

Az egyesülés, az igazi egyesülés nem hajtja igába és nem közömbösíti a társult tagokat, hanem szuperperszonalizálja ôket. (T. D. Chardin)

* * *

Pilinszky sír, Pilinszky nevet, és befelé hullatja mosolyogva a könnyeket.

* * *

Ki méltó látni a csodát, az a csodát magában hordja. (Babits M.)

* * *

Tedd, amit bírsz,

kérj többet, mint amit bírsz

és ô segít, hogy bírjad.

* * *

Ha tükröt tartanak a sáros út fölé, és a tükör sarat mutat, azért nem a tükör a felelôs.

* * *

A bölcsességnek számolni kell az elôre nem látott dolgokkal.

* * *

Az éjjel kérdezi napjaimat

derengve adja a feleletet a reggel

valaki tépdesi lapjaimat,

minden nap kevesebb leszek eggyel.

(Márai napló részlet)

* * *

Mintha rögtön meghalnék, úgy kellene élnem,

egész életét kitöltô emberségben.

* * *

Nem tesz szabaddá bennünket az, ha semmit sem ismerünk el magunk felett, hanem az, ha tisztelünk valamit, ami felülmúl bennünket.

* * *

A keresztény élet próbájának kezdete az, hogy az ember annyira befelé fordul, hogy szó szerint egyedül marad az egész világon, egyedül marad az Isten számára, egyedül a Szentírással, mint útmutatóval, egyedül szeme elôtt a példaképpel. (Kirkegaard)

* * *

A zene ott kezdôdik, ahol a beszélt szó felmondja a szolgálatot, -- hiszen a zene éppen a szóval kimondhatatlan dolgok kifejezésére való. (Debussy)

* * *

Az ember kvalitását nem állása, nem értelme, kizárólag a krisztusi úton való lépése határozza meg.

* * *

A legnagyobb mûvészet tudod mi?

derûs szívvel szépen megöregedni!

(Sík Sándor)

* * *

Akit szeretnek: az elég.

Aki szeret, az kifogyhatatlan olajjal világít.

Akit szeretnek, elfogy.

Aki szeret, vég nélkül él.

(R. M. Rilke)

* * *

Azért vagyunk a világon, hogy valahol otthon legyünk benne. (Tamási Áron)

* * *

Nem az vagyok, ami vagyok.

A szándékaimban vagyok,

A felelôs azért vagyok. --

Önmagamhoz útban vagyok.

* * *

Ha vagytok, lennetek kell.

* * *

Nem elég szeretni valakit, az illetônek éreznie is kell, hogy szeretjük. (Don Bosco)

* * *

Megszülettünk hirtelen,

egyikünk se kérte,

kérve kérünk, szép jelen,

meg ne büntess érte.

Kérünk kurta pillanat

ne vess tûzre lángra,

szép olajfa lomb alatt

várhassunk halálra.

Hadd teljék az életünk

mint mehet -- szelíden,

gyolcsban zengjük énekünk

ne csalános ingben.

(Devecseri Gábor)

* * *

Az etikátlan élet önmagát semmisíti meg. (Kárpáti Aurél)

* * *

Mindenkinek csak annyi boldogság jut részül, amennyit viselni méltó. (Kant)

* * *

,,Ha a halál örök nyugalom, én inkább fáradtan élek.'' (Portugál közmondás)

* * *

A becsvágy olyan késôn hal meg, mint a remény. (Lénárd A.)

* * *

Tout ce qui monte, converge: Minden, ami felfelé megy, a csúcsra tör. (Teilhard de Chardin)

* * *

Hiába ellenem minden ütésed, átkod,

szörnyû fegyverem: megbocsátok. (Illyés Gyula)

* * *

Aki hangosan biztosítja a csendet, az maga is zajt csinál.

* * *

A szelídség pedig arra való, hogy szétosszuk, különben olyan lesz önmagában, mint a víz, aminek nincsen zuhanása, csak áll, aztán megposhad. (Mészöly M.: Saulus)

* * *

Ha kívánod, hogy csend legyen, intsél csendre, -- de csendesen. (Rónay György)

* * *

 Akkor élünk személyes kapcsolatban Istennel, ha megvalósítjuk emberi feladatunkat.

* * *

Minél messzebb akarsz kerülni, annál kevésbé szabad sietned. (Bachaus)

* * *

A szemet belülrôl is meg kell mosni. (Strindberg)

* * *

A boldogság mindig egyszerû, csak a boldogtalanság bonyolult. (Cuprin)

* * *

Az Isten az ember légszomja.

* * *

Szeretni annyit jelent, mint egyedül gyönyörködni egy csodában, ami mindenki más számára láthatatlan.

* * *

Mutassátok meg a feledés útját, én megmutatom a boldogság útját.

* * *

Ha egy öreg emberpárt, akik hosszú életet töltöttek együtt, elválaszt a halál, az a nagyobbik vesztes, aki életben marad.

* * *

Tragikus feszültséget nemcsak az emberfeletti méret okozhat, -- elegendô, ha az ember nincs arányban a reá kimért sorssal.

* * *

Tragédia játszódik le, valahányszor egy nagy ember nem talál teret képességei szabad érvényesítésének.

* * *

 A zseni önmaga okozza szenvedéseit, mert küldetése, hogy igénye erôszakkal hívja ki önmaga ellen a világot.

* * *

A középszerû ember önmagában viseli szenvedéseit, mert nincs megadva számára az alkotás, a formába öntés lelki menedéke.

* * *

Ha nem lehettél csillag az égen, légy mécses a házban. (Kínai mondás)

* * *

Az én eszméim, amelyek elôttem fénylettek, és újra meg újra vidám életderûvel töltöttek el: a jóság, a szépség és az igazság voltak.

* * *

A bölcs hallgat, az okos beszél, az ostoba vitatkozik.

* * *

Ó, milyen tökéletes lenne az ember, ha annyit törôdne a maga jellemével, mint másokéval.

* * *

Aki egy árvának a fejét megsimogatja, egy fénysugarat fog kapni a feltámadás napján minden hajszálért, amelyet a keze ért.

* * *

Ha mindenki egyetlen embert tenne boldoggá, boldog lenne az egész világ.

* * *

A gyáva ezer halált hal, a bátor csak egyet.

* * *

Isten akaratának igenlése csökkenti a fájdalom nagyságát. (R. Guardini)

* * *

Csak a szerencsétlenségben tudjuk meg, hogy kik vagyunk.

* * *

 Az ember csak árnyék, igazán csak addig él, amíg van valaki a földön, aki szereti.

1

A reménynek a valóságból kell megszületnie, különben nem remény, hanem álom.

* * *

A logika mérôlécével a kezünkben megfeledkezünk a szeretetrôl, melyet nem lehet lemérni.

* * *

A szeretet nem keres egyenlôséget, de megteremeti azt.

* * *

A kis dolgok nem sokat mutatnak, de megadják a békét az embernek. Olyan ez, mint a mezôk virágai, azt hisszük, nincs szaguk, pedig együttesen illatossá teszik a levegôt.

* * *

Nincsenek olyan vastag falak, s nem lehetnek olyan erôs vasrácsok, amelyen az anyai szeretet át ne hatolna.

* * *

Mi, emberek a szenvedés által leszünk erôsek.

* * *

A gyûlöletnek sohasem a gyûlölet, hanem a szeretet vet véget.

* * *

Ami bennünk van, az ott lappangott öröktôl fogva anélkül, hogy tudtunk volna róla, de ami a felszínre hozza, az a sors! Nem a vak véletlenrôl van szó, a sors jelentheti a Gondviselés és a Mindenható irányító kezeit is annak, aki abban hisz.

* * *

Az élet egyik fele abban rejlik, hogy ostobaságot ostobaságra halmozunk, a másik fele pedig abban az erôlködésben, hogy ezeket az ostobaságokat jóvá tegyük.

* * *

Valamit rosszul tenni ezer és millió mód van, ellenben helyesen cselekedni csak egyetlen módon lehet.

* * *

Semmi más nem öli meg az ember becsvágyát, mint a feletteseitôl származó kritizálás. Én sohasem bírálgatok senkit. Hiszek abban, hogy az embereknek ösztönzést kell adni a munkában.

* * *

Az ember akkor a legboldogabb, amikor az emlékeit éli újra.

* * *

Ma nagyon sok ember számára nem nyújt vigasztalást a lélek halhatatlanságába vetett hit, éppen, mert hit. A legtöbb embernek pedig nem a hit számít, hanem a tudás vagy a logika, ezért van az, hogy a logika az értelem korszaka. Hit nélkül háborúba, nyomorúságba, vérbe és kegyetlenségbe sodorhatja a világot. A logika tanításaiban minden bolond hihet. Hinni abban kell, ami az értelem határain túl van. Ha újra hinni fog az egész világ, akkor a bajok elenyésznek, és a problémák megoldódnak. A világ ott követte el a hibát, hogy az értelem eszközeivel kereste a hit tárgyát.

* * *

Büszke szépségnek nem volna szabad léteznie. A szépségnek mindig alázatosnak kellene lennie, hiszen csak egy kis véletlen, hogy valaki szép-e vagy nem.

* * *

Az ember sokat elvisel, amíg magát el tudja viselni. Tud élni remény, barátok, könyvek nélkül, sôt zene nélkül is, ha felfigyelhet a maga gondolataira.

* * *

Hinni annyit jelent, mint mindig valami jót, örvendetest és boldogítót remélni. (Kirkegaard gondolatai)

* * *

Krisztus nem azért hívott el minket, hogy tanításán okoskodjunk, hanem azért, hogy nyomába szegôdjünk.

* * *

Az emberek a kereszténységbôl a bajaikra vigasztaló gyógyírt csináltak maguknak, miközben elfeledkeztek arról, hogy benne Isten követelô parancsa szól hozzánk.

* * *

Mikor Ádám még a Paradicsomban élt, imádkoznia kellett. Amikor onnan kiûzetett, akkor dolgoznia kellett. Mióta Krisztus eljött a világba, az embernek imádkoznia és dolgoznia kell.

* * *

A humor az örömnek az a fajtája, amely legyôzi a világot.

* * *

Ha valamit nem értesz, még nem biztos, hogy az érthetetlen.

* * *

Talán nem is olyan okos ember az, aki fogadni merne, hogy egy év múlva mindenrôl ugyanaz lesz a véleménye, mint ma.

* * *

Az irgalmasság egyik formája az, ha nem várom el embertársamtól azt, hogy feltétlenül helyeseljen nekem.

* * *

A nagy titok: el nem használódott emberként végigjárni az életet. A nagy tudomány: leszámolni a csalódásokkal.

* * *

Apály idején zátonyra kerül mindaz, ami mélyen jár, a lapos pedig vígan úszik tova.

* * *

Az ablak csak egy nyílás, rés az életünket körülölelô falakban, s értékét mindig az határozza meg, hogy ki ül mögötte. (Berta Bulcsú)


4. rész

Újév napján szomorúan integet annak, aki vagyok, az, aki lehettem volna.

* * *

Isten akaratának igenlése csökkenti a fájdalom nagyságát. (Guardini)

* * *

Szeretni valakit több, mint erôs érzés, az döntés, ítélet és ígéret. Máskülönben nem volna alapja az ígéretnek, hogy örökké fog tartani.

* * *

Csak az az ember szabad, aki azon fáradozik, hogy senkit ne sértsen, és ne legyen sérthetô.

* * *

Tudj vesztes lenni ott, hol gyôzni nem érdemes.

* * *

Tegyük a dolgunkat, mert saját sorsunkat Isten számon kéri tôlünk.

* * *

,,Miért nem törôdsz többet magaddal?''

,,Az én dolgom, hogy Istennel törôdjem, az Isten dolga, hogy velem törôdjék.'' (Simon Weil)

* * *

Régmúlt napok emlékét idézem, elém tárulnak mind az évek. És pengetem az éjszakában lantom, a szívemmel beszélek, várom, hogy a lelkem elnyugodjon.

* * *

A pillanat a döntô, nem az elmúlt évek az enyémek, nem az eljövendô évek az enyémek. A pillanat az enyém, és ha ezt figyelem, akkor enyém Ô, aki az éveket és az örökkévalóságot adja.

* * *

Az öröm egy jel arra, hogy közel vagyunk a fényhez. (Edith  Stein)

* * *

A mûvészet az, hogy a kis örömöket észre vegyük, és ezeket élvezzük.

* * *

Az ima megteremtôje Jézus. Gyakran kishitû vagyok, tégy engem erôssé. Köszönöm azokat az embereket, akik hitemben megerôsítettek, és adj nekem erôt, hogy megvalljam hitemet másoknak.

Ha én egy égô gyertyával egy másik gyertyát meggyújtok, a lángból nem veszek el, sôt nagyobb lesz a világosság. Amikor hitembôl egy másiknak adok, az én hitem nem lesz gyengébb, hanem erôsebb. (Indiai)

* * *

Félek, Atyám. Megtörtem a harcban, a hitben, és éhes sárkányok elé ejtem a kardot! Ne félj, fiam, megtartalak a harcban, a hitben, s karommal égig emeled azt a kardot! Mit ér az ember, mit a vágy meg az önvád, mit ér törékeny szavam az ôrült viharban? Ne félj, fiam. Az a kín, az a vágy, az az önvád téged tisztít örök kék égbolttá a viharban.

* * *

Ebben a télies idôben, melyben mi, keresztények adventet ünnepelünk, a világ csendesebb lesz, színtelen és sápadt minden körülöttünk. Ebben az idôben a világ olyan szegénynek tûnik. Ez az az idô, mikor melankóliánkat le kell gyôzzük magunkban, csendben és hûségesen el kell mondani magunknak, amit a Hit mond nekünk: én hiszek Isten örökkévalóságában.

A világ fel s alá fordultában, az elfáradásban titkon nô az Élet, mely semmilyen halált nem ismer. Itt van, már bennem van, éppen azáltal, hogy hiszek. Milyen keveset kell tegyek azért, hogy a születés és a halál közötti kerék az igazi valóságában, csendben álljon. Csak hinnem kell Isten adventjében.

* * *

Elgondolkoztató, hogy miért éppen egyszerû pásztoroknak jelent meg az Úr angyala. Emberek, akikhez megérkezik az angyali követ. A pásztorok, bárányok valamiféle romantikus elképzelést jelentenek nekünk. Átsiklunk valamin, -- ugyanis a pásztorok Jézus korában nem voltak éppen a legjobb hírûek! Istenszolgálatra, imára nem volt idejük, a Sabbatot, a tisztasági törvényeket nem tudták betartani, sokat tolvajnak tartottak, akik gazdáik birkáit maguk részére vágták le. Hogy Isten éppen pásztorokat választott ki elsôként, hogy megtudják, ki az, akit Ô az emberiség számára a jászolban felajánl, annak megvan a mély alapja. Csak azoknak, akik szükségben, szorultságban, bajban vannak, és valamiképpen szenvednek sorsuk miatt, azoknak ,,érkezik meg''.

És mi? -- éppen ez a karácsonyi kép szól valamennyiünkhöz.

Ha Isten nálunk nem érkezik meg, és nem tudjuk valójában, mit ünneplünk Karácsonykor, ez nem elsôsorban Istentôl függ, hanem tôlünk. Mert túl jók vagyunk, elegek vagyunk önmagunknak, hogysem igazán szükségünk lenne Rá és ajándékozására. Biztos, hogy nem írhatjuk elô mi, hogy Isten hogyan érkezzen hozzánk, hogyan ne.

Ahol az emberek nyíltak és hálásak magasabb Szignálokra, oda érkezik az Isten, mindegy, hogy hogyan! Ez a karácsony vigasza.

* * *

Ennek az éjszakának a fénye és öröme közvetíteni akar számunkra valamit abból az Igazságból, mely Krisztus születése óta közöttünk, emberek között elkezdôdött. Isten megérkezett hozzánk.

Ez nemcsak azoknak szólt, akik kétezer évvel ezelôtt megélték Krisztus történelmi születését, nekünk valamennyiünknek szól. -- Isten szeret minket. Szeretetének teremtô ereje azonban éppen abban van, hogy különösen a szegényekhez, a kicsinyekhez, a ,,pásztoremberekhez'' akar közel lenni. Azóta az Ô szeretete a mi támaszunk, irányítónk, vezetônk.

* * *

Marcell Proust nagy mûvének -,,Az eltûnt idô nyomában'' --lélektani érdekessége kettôs. Az egyik: hogyan idézik fel az elveszettnek látszó emléket, hogyan támasztják fel az örökre eltûnt múltat apró, érzéki dolgok. Például egy teába mártott sütemény íze vagy illata. A másik: annak érzékeltetése, hogy a lélekben hány különbözô jelenség játszódik le egyszerre, kölcsönösen összekapcsolódva, hatva egymásra.

* * *

Az elôadómûvész az a szubjektív Én, aki egy rajta kívül álló nagy Ô-rôl tud közölni valami újat és egyénit.

* * *

A legnagyobb bölcsesség egy erôs elhatározás.

* * *

Az embereknél nem az erô hiányzik, hanem az akarat.

* * *

Hiú ábrándokban csak a bolond gyönyörködik, de ahol akarat van, ott semmi sincs veszve.

* * *

A keleti szél kérdezi a zefírtôl: ,,Nem szeretnéd az én hatalmamat? Ha én nekiszáguldok, az egész part mentén viharszelekkel üdvözölnek, én könnyûszerrel török vitorlát, hajóroncsokkal teleszórom a tengert, sôt még a hatalmas óceánt is jó magasra emelem. Én vagyok a beteg szemében az iszonyat. Az egész világ elbújik az én lélegzetem elôl. Nem szeretnél ilyen hatalmas lenni, mint én?''

Zefír, a lágy szellô nem válaszolt, csak szótlanul lebegett le az égboltról, és lásd, minden patak és tenger, minden erdô és föld, minden állat és madár és ember mosolygott jöttén. A kertek virágoztak, a gyümölcsök értek, az ezüstös mag arannyá színezôdött, könnyû felhôk vitorláztak a levegôben. És a hajók vitorlái lágyan elôre hajoltak. Mindenütt öröm és boldogság uralkodott, a lomb, a virágok, a termés. Az öröm és szépség volt körös-körül az egyetlen válasz, melyet a gôgös kérdésre adott.

* * *

John Donne, angol pap, költô háromszáz évvel ezelôtt mondta: Ki nem figyel fel, amikor megszólalnak a harangok bármilyen alkalommal is? De különösen hogyne figyelnénk, amikor a harang azért szól, aki az élôk világából távozott. Egyetlen ember sem sziget, és nem teljes egész önmagában. Minden ember részese a nagy összefüggô földrésznek, része az egésznek...

Ha a tenger csak egyetlen egy göröngyöt is elmos, egész Európa lesz kisebbé, akárcsak egy egész hegyfok omlott volna a mélybe. Minden ember halála kisebbé tesz engem is, mert én is részese vagyok az emberiségnek. Ezért sose kérdezôsködjél, kiért szól a harang? Érted harangoznak!

* * *

Ha át akarjátok lépni a társadalmatok határait, akkor igyekeznetek kell, hogy nagyobbak legyetek a társadalomnál!

Akik elég bátrak életproblémák megoldását vállalni életükkel, azok teszik naggyá a társadalmat. Akik hagyományos szabályok szerint élnek, nem viszik elôbbre, csak megtámasztják.

* * *

Az ember sorsa, hogy téved, és hiába töri magát, szenved: de meg nem állhat, életét áldozza azért, amit kötelességének tart.

* * *

Aki élni akar fönn a csillagokban, tanuljon meg élni és meghalni a porban.

* * *

Azt mesélik, hogy Viktória császárné egyszer urával szemben fennhéjázó szavakat használt, és Albert herceg férfiúi önérzetében megsértve szobájába vonult és elzárkózott. Kis idô múlva kopogtattak ajtaján. Ki az? -- kérdezte a herceg. -- Én vagyok, Anglia királynôje, nyisd ki -- hangzott a büszke válasz. Nem válaszolt. Egy hosszú perc után újra lágyan kopogtak, és az ajtón át hangzottak a halk szavak, én vagyok, a feleséged, Viktória. Az ajtó kinyílt, és szent volt a béke.

* * *

Basle remete -- így meséli egy bûbájos, régi legenda -- halálakor a kiközösítés átka alatt állott, és egy angyal a pokolba vezette, hogy az ôt megilletô helyre kerüljön. De vidám kedélye és nagy elôadóképessége mindenütt sok barátot szerzett neki. A bukott angyalok felvették jó szokásait, és még a jó angyalok is eljöttek, csakhogy a közelébe legyenek. Így a pokol fenekére vitték, de az eredmény ugyanaz volt. Veleszületett kedvessége, szívjósága ellenállhatatlan volt, és általa még a pokol is mennyországgá változott. Végül is az angyal visszajött vele, és elmondta, hogy nem talál helyet, ami büntetés volna számára. Ô, Basle maradt mindenütt. Így ítéletét feloldozták, felvették a mennybe, és szentté avatták.

* * *

Fenelon püspök olyan elragadó ember -- magyarázta L. Peterborugh --, el kellett futnom, különben még kereszténnyé tett volna.

* * *

Párbeszéd (Szokolai Sándor -- Vigilia)

Az újságíró kérdése: a mindenkori hídépítôknek, hídverôknek kell megfeszülniük? Válasz: Nagyon érdekes, hogy így vetôdik fel a kérdés. Megdöbbent, mert a hídverést én életem céljául tûztem ki.

És most a kérdés nyomán vált világossá számomra, hogy ez egy kereszt. Tényleg az!!! Senkinek sincs kedve hôsnek vagy mártírnak lenni, ezek alakulni szoktak a történelemben. Bizonyos értelemben mindenki a maga életét is írja. Az önfeláldozás, minden jótett elnyeri ,,a maga büntetését'' -- ahogy Karinthy írja.

Sokak számára mindig többet ér a biztonságos középszer. Látszani valakinek mindig könnyebb, mint lenni valakinek. Ha látszani szeretnénk valakinek, és nem feszegetnénk ilyen kérdéseket, akkor biztonságosabban, jobban megfelelnénk minden elvárásnak, kívánalomnak is. Ezek után úgy érzem, hogy a Maolioszok és a Jézusok, minden forradalmár és megváltási szándékkal születô halálra van ítélve, ha a világ szemével nézzük.

* * *

Biztató a tavaszban

Töröld könnyed, gyûrd le fájdalmadat

Te nem azért vagy, hogy odaragadj

Ügyhöz, múlthoz, amely nem a tiéd

És dac poshasson és keserûség

Kaptál ütleget, kaptál eleget

(légy keresztény és mondd: érdemelteket

s könnyülsz tôle)

Most ne véld igazad

emlegesd, s ne a hibát, a zavart

(ez benned is volt!)

nézd a rétet

a nagy fény a Feltámadás

...tavasza

jött újra földednek:

nézd a nép dolgozik

szépül város és vidék:

nem árt hogy eltûnt sok gôg

régi copf

s jobb lesz a jó, ha te is akarod.

Ha igazán...: másét és magadét

Így gyógyítod a ma ezer sebét,

Ha az csordítja megnyugvó szíved,

Ami sosem elég: a Szeretet.

* * *

A teknôs imája

Légy türelemmel édes Istenem

jövök már jövök!

Mindenki olyan, amilyen

Az alkotó nem én vagyok

és nem bírálhatom

a házikót a hátamon

Van némi haszna is,

de ismerd el Uram

van némi súlya is.

Uram!

Nem tudom, hogy

mi lesz még vállamon,

de mit te raksz rám,

készséggel vállalom. Ámen

(P. Qoist francia pap)

* * *

Racine: Egy keresztény panasza

Amiatt, hogy magában ellentmondásokat tapasztal.

Uram mily szörnyû háborúság!

Magamban két embert lelek.

Harcol az egyik, hogy legyek

szeretô szívvel hû tehozzád.

A másik meg merô dacosság

Törvényed ellen, ellened.

Az egyik csupa fény és szellem,

azon van, hogy égre tapadt

szememnek az örök javak

kincsén kívül semmise kelljen.

A másik súlyával szüntelen

földre görbeszti vállamat.

Jaj magammal víva csatákat

békét ígyen hol lelhetek?

Akarom és mégse köthetek

Akarom, -- s jaj ily bajt ki látott?

A rosszat teszem mit utálok,

S nem a jót, mit szeretek.

Szent kegyelem ó üdv sugara

jöjj békíts össze már!

édes erôszakkal akár

ejtsd szolgaságba, vidd rabságba

a lázadót: ô is kívánja

mert gazdája most a halál.

(Illyés Gyula fordítása)

* * *

És mert hosszú volt és meredek az út

s magányos sötét tájon vitt keresztül

ím: dalt fakasztott ajkamon és

lámpást adott kezembe az Úr.

* * *

Kérlek Uram add, hogy boldog tudjak lenni szomorúságaimban... és ha nagyon fájnak a hozzám nôtt világ rólam leváló dolgai, ne vedd rossz néven könnyeimet. E véremet sajtoló veszteségeimbe... fájdalmaimba, könnyeimbe oltsd bele a te boldogságodat.

* * *

Florentin Prumier balladája (A haldokló fiú és édesanyja)

Szól: ,,köhögnöm kell, elhagy az erôm''. S ô felel: ,,tudhatod, hogy itt vagyok.''

Szól: ,,érzem, hogy meghalok, anyám.'' S ô felel: ,,nem, fiam, nem akarom.'' Ellenállott húsz napon át, az anyja mellette volt. Mint vén úszó, ki a tengert szeli, a víz fölé tartotta gyenge fiát. S egy reggel, amikor elfáradt nagyon a húsz éjtôl -- hol töltötte ki tudja? Lecsuklott egy parányit a feje, elszenderült egy egész pici percre, -- s gyorsan meghalt Florentin Prumier, csöndesen, hogy fel ne riassza.

* * *

Egyszerûség

Ahová tettél, ott szolgállak, ahol megsejtlek megcsodállak, ahogyan tudlak, úgy követlek, ha meg megbotlok, nem csüggedek. Amim van, azért magasztallak, amim nincs, azért nem zaklatlak. Ami a munkám, megcsinálom, a jó szót érte sose várom. Ha nem sikerül, nem kesergek, és másnap mindent újra kezdek.

* * *

Jézus -- Gyurkovics Tibortól

Jézus szalmaszál, amibe kapaszkodunk. Jézus szakadék, amibe lezuhanunk. Jézus kötél, amit elengedünk. Jézus remény, amivel emelkedünk. Jézus hangszer, amivel megszólalunk. Jézus zene, amit elhallgatunk. Jézus tenyér, amivel adakozunk. Jézus kenyér, amit elfogadunk. Jézus penge, ami megsebesít. Jézus gyenge, aki megerôsít. Jézus hatalom a végeken. Jézusnak odaadom az életem.

* * *

Köszönöm

Az ôszi este ráborul a hegyre

tücsök cirpeli az ôsi zenét

ballagunk haza a jól ismert úton

szívünkkel hallgatunk hangtalan mesét

A hold rávilágít hajad ezüstjére

lelkembe suhan éteri öröm

oly jó, hogy erôs karod fogja a vállam,

hogy szeretsz, hogy szeretlek

köszönöm, köszönöm


Fordítások

Erôsen kötôdj Istenhez! Tégy úgy, mint a madár, akkor sem hagyja abba az éneklést, ha eltörik az ág, mert tudja, hogy szárnya van. (Don Bosco)

* * *

Sose engedj úgy magadhoz senkit, hogy ne boldogabban, jobban távozzon.

* * *

Légy élô kifejezôje, megtestesítôje Isten jóságának: arcodban, szemedben, mosolyodban egy meleg üdvözletben. Fény légy a sötétségben, a szegények számára Isten jósága. Ne csak gondosságot, de a szíveteket is adjátok. (Kalkuttai Teréz)

* * *

Akik vagyunk és leszünk nem marad zárva önmagában, hanem hatnia kell maga körül. De minden tettünk, a létünk, a jövônk öröktôl fogva elrendezett és van értelme az örökkévalóságban. Ez csak akkor válik világossá elôttünk, ha mindent az örökkévalóság fényébe állítunk. (Edith Stein)

* * *

Én hiszem, hogy Isten minden szükséghelyzetünkben annyi ellenálló erôt ad, amennyire szükségünk van. De nem elôlegként adja, nehogy saját magunkra hagyatkozzunk, hanem Ôrá. Életünk az Ô kezében nyugszik. (D. Bonhoeffer)

* * *

A felebaráti szeretet a mai idôt mozgató kulcsszó. Amennyiben a felebaráti szeretet valódi, már benne van az egész kereszténység. Ha valaki egy másikat igazán szeret és élete végéig szeret, akkor a kereszténység ôsgyökerét ragadta meg. Ha valaki felebarátját önmagáért szereti (és nemcsak Isten kedvéért), magához Istenhez közelít, még akkor is, ha ezzel nincs tisztában. A felebaráti szeretet, az Isten-szeretet primer Aktusa. (Karl Rahner)

* * *

Uram, ha az életemet adtad, engedd, hogy minden nap itt a földön egy vallomás legyen feléd. Ha szemet, látást adtál, engedd felismernem a világ szépségeit, nyisd fel értelmemet, lelkemet, szívemet, hogy mindenben, minden emberben és az egész teremtésben Téged ismerjelek fel. (Teilhard De Chardin)

* * *

Csak egy a fontos: boldogság számunkra itt a földön, hogy láthatjuk: minden dolog értünk van, és általunk lehet megszentelve. Ezt az örömöt minden fölé helyezd, még a siker és a személyes, látható, közvetlen eredmények fölé is. Csak egy a fontos: a tapasztalás, hogy Isten mindenhol megtestesíti magát bennünk és értünk. Ha ez a lényeges átváltozás létünkben mindig tovább fokozódik, mit számít bosszúság, diszharmónia.

* * *

Isten tanítását nem lehet Isten imádatától elválasztani. (Páduai Szt. Antal)

* * *

A mélységbôl szóló ima

Nincs más segítségem, mint Te

Nincs más Atyám

Nincs más megváltóm

Nincs más tartóm

Hozzád imádkozom

Csak Te segíthetsz

Nagy a szükség, amiben ma vagyok

A kétségbeesés kínoz

Se ki, se be, egész lenn vagyok

És magamtól nem tudok se fel

sem kijönni

Ha a Te akaratod, akkor szabadíts ki ebbôl a kátyúból.

Mutasd meg, hogy erôsebb vagy, mint minden gyötrés

és minden ellenségem.

Nem hagysz el, én tudom,

Fekszem gyékényemen és imádkozom. Ámen.

(Fiatal afrikai keresztények imája)

* * *

A Szentlélek által vagyunk valamennyien Krisztushoz láncolva. Nem mi birtokoljuk Ôt, Ô birtokol minket.

Ezért kérjük, engedd, hogy megtapasztalhassuk azt is, amit nem látunk, és add, hogy elérjük azt, amiben reménykedünk. Mert Óh, Isten, aki elérhetetlen fényben lakol, nem érthetünk és nem ismerhetünk. Csak te segíthetsz.

* * *

A kereszténység nem tanítja az embereket a materiális dolgoktól való távoltartásra. Arra tanít, hogy a szeretet szolgálatában a világnak adjuk magunkat úgy, hogy az alkotásaink révén megnyilvánulhassunk a földön az embereknek.

* * *

A mi gyökereink

Erôsen gyökerezünk Istenben. Mikor vagyok erôsen belégyökerezve? Lehetséges ez egyáltalán? Valóban ilyen mélyek az én gyökereim, hogy nem lehet kitépni?

Az én számomra az erôs gyökér a feltétlen bizalom Isten kegyelmében, szeretetében és irgalmában. Ha magaménak érzem ezt a kiismerhetetlen, életemet boldogító istenhitet, biztos vagyok abban, hogy gyökerem ép! Sôt ettôl a biztos tudattól erôs leszek, energikus, telve szikrázó életkedvvel. Hitemnek ezzel a vitalitásával képes vagyok Krisztus követésének hitében élni, mások számára egy útmutató, Istenre irányuló példaképpé válni. (Teilhard de Chardin)

* * *

Vannak dolgok, melyeket csak térden állva és hittel tudunk megérteni. (Gertrud von le Fort)

* * *

Minden ember egy külön világ. Itt csak egy segít, a szeretet hídja. (W. Goes)

* * *

A legnagyobb szeretete annak van, aki önzetlenül szeret, aki elôször szeret, aki égôen szeret, aki halálig szeret. Ilyen a mi Istenünk szeretete. (Lacordaire)

* * *

Kereszténynek lenni annyi, mint az egész emberiség sorsát magunkra venni. (Paul A. de Lagarde)

* * *

Legyen meg a Te akaratod, ez kell legyen a keresztény élet vezérfonala teljes mértékben. Ez kell irányítsa reggeltôl estig a nap folyamán az évek múlását, az egész életet. Így lesz ez a keresztény ember egyetlen gondja. Minden egyéb gondot az Úristen magára vesz. (Edith Stein)

* * *

Olyan sok az éhezô ember a világon, hogy Isten csak a kenyér alakjában jöhet hozzájuk. (Mahatma Gandhi)

* * *

A teremtés szeretetbôl lett és csak ha keressük a szeretetet, tudunk segíteni a világon és benne életünket formálni és fenntartani. (Kriszta Neves)

* * *

Az embereket és az emberi dolgokat meg kell ismerjük, hogy szerethessük. Istent és az isteni dolgokat szeretnünk kell, hogy megismerhessük. (Pascal)

* * *

Példabeszéd a mustármagról

A mustár nem éppen imponáló, ellenkezôleg, hajlamosak vagyunk megmosolyogni, átnézünk rajta. De ha bevetik a földbe, feltör, nô és lenyûgözô fává válik, árnyékában állatok, emberek hûsölhetnek. Lehetôvé teszi, hogy Jézus bizalmába kerüljünk, -- ha ez eleinte kicsinek, alig észrevehetônek tûnik is. Ha az lenne a benyomásunk már nem érdemes. Ha a mindent jobban tudóknak gunyoros mosolya kísér és megkérdôjelezik: itt és most van ideje annak, hogy amit Isten elkezdett, azt boldogító befejezéssel be is végzi. Ennyire kell Istennek bizalmat adnunk! (Herrmenn -- Jozef Venetz)

* * *

Uram Istenem, ha félünk, ne engedd, hogy kétségbe essünk. Ha csalódunk, ne engedd, hogy keserûek legyünk. Ha elesünk, ne engedd, hogy fekve maradjunk. Ha értelmünk és erônk végére érünk, ne engedd, hogy elpusztuljunk. Nem! Akkor engedd, hogy közelségedet és szeretetedet érezzük. (Karl Barth)

* * *

Uram, én bízom benned

Minden ember fél a katasztrófától, bizonytalanságtól, gondoktól, öregségtôl, haláltól. Ezt érezték a tanítványok is a csónakban, amikor a tengeren a túlsó partra akartak átmenni az Úrral és a tenger közepén heves vihar támadt. A hullámok elborították a csónakot. Jézus ekkor parancsolt a szélnek és a tengernek. De a tanítványoknak ezt mondta, miért féltek kicsinyhitûek? Még mindig nem hisztek? Ezek a szemrehányó szavak minket is érintenek! Nemcsak szemrehányás hangzik, hanem kihívás és egyúttal vigasztaló utalás. Mert a hit nemcsak igenlést jelent a dogmákra, a hittételekre, hanem mindenekelôtt bizalmat. A tény, hogy Krisztus az én csónakomban, életemben van, ébresszen nagy védelmet bennem a legnagyobb szükségben is. Isten kezében biztos és védett vagyok. (A. Moser)

* * *

A keresztények olyan emberek, akik nagy reménységet hordanak szívükben. Nem azért, mert azt remélik, hogy vállalkozásaik jobban sikerülnek; nem is azért, mert azt hiszik a sorscsapások jobban elkerülik ôket. Reményüknek neve van és emberi arca: Jézus Krisztus, a megfeszített, a feltámadott, biztosítja ôket, hogy a sokszor látszólag értelem és remény nélküli életfonaluk kibogozódik, amikor visszatér, hogy új eget, új földet alkosson. Új város születik.

Képekben beszél János a jövôrôl, amely elé megyünk. Isten lesz a világosságunk, és ezért jó, ami ránk vár és ami számunkra rendeltetett. (Oscar Saier érsek)

* * *

Ruhája szegélye

Ha csak ruhája szegélyét érintem, egészséges leszek, gondolta az asszony, aki már tizenkét éve beteg volt. Nem az érintése tette egészségessé, hanem Jézus hatalmában, irgalmában való hite. Az Úr nem utasítja el, mint a tisztviselônél, hanem felé fordul és jóságosán mondja: ,,menj, hited meggyógyított'', ezzel közölve, hogy érezte az érintést.

Mi, emberek rá vagyunk utalva a jelekre. Ezek vezetnek Hozzá. Ha megérintjük ruhája szegélyét, megérinti szívünket. (A. Stehlin)

* * *

Akik vagyunk és leszünk, nem marad zárva önmagában, hanem hatnia kell maga körül. De minden tettünk, a létünk, a jövônk öröktôl fogva elrendezett, és van értelme az örökkévalóságban. Ez csak akkor válik világossá elôttünk, ha mindent az örökkévalóság fényébe állítunk. (Edith Stein)

* * *

Az arsi szent plébános észrevett egy parasztembert a templomban, aki mindennap ott volt csendben. Egy nap megkérdezte tôle: mit csinálsz? A válasz: ,,Ô néz engem, én nézem ôt.''

* * *

Ne felejtsd el, hogy ma van az a holnap, amitôl tegnap úgy féltél.

* * *

Az éjjel egyedül voltam. Magányosan. Végül elôvettem a zsoltárokat és olvastam.

Ez egy azok közül a könyvek közül, melybe hiánytalanul belemélyedhetünk, és belemélyedünk bármennyire is zavarodottak és rendezetlenek vagyunk. (R. M. Rilke)

* * *

A csendben történnek a nagy dolgok, nem a zajban, a külsô élményekben, hanem a belsô látás tisztaságában, az elhatározások halk mozdulataiban, a rejtett áldozatokban. (R. Guardini)

* * *

Uram, Te megmutattad nekem, csak akkor tudom a saját szenvedésemet elviselni, ha az Atya kezébôl veszem, mint ahogy Te tetted! Ha bízom az Atyában és ráhagyatkozom, akkor erôs maradok akkor is, ha mindenki elhagy, és csak akkor tudok gyôzni, ha áldássá teszel mások számára, mint ahogy Te tetted. (R. Guardini)

* * *

Nem a gyengeség a mi problémánk, hanem ahogy hozzáállunk és megoldjuk.

* * *

A mai krízisbôl ezúttal is egy holnapi Egyház fog kialakulni, amely sokat veszített. Kicsi lesz. Mindent, csaknem mindent elölrôl kell elkezdenie, de a próba után egy bensôségesebb, leegyszerûsített egyházból nagy Erô fog kiáramlani. (J. Ratzinger)

* * *

Az egész Szentháromság bennünk van. Csak megértenénk azt, hogy kellene építenünk bensônkben egy jól bezárható cellát, és ahányszor tehetjük, behúzódnánk oda. Akkor nincs a világon olyan hely, ahol hiányt erezhetnénk. (Edith Stein)

* * *

Nem kell az egész sivatagot megöntözni, csupán azt a kis virágot, amely forrásunk mellett virul.

* * *

Mindenekelôtt önmagadat becsüld. (Pithagoras)

* * *

Légy magadhoz hû, és a napnál világosabb, hogy akkor senkihez sem leszel hamis.

Minden erény sarkköve az önmegfigyelés. (S. Herschel)

* * *

Légy a magad barátja, így megszerzel másokat magadnak. (Skót közmondás)

* * *

Hogyha a pénz miatt megy tönkre az életed, akkor a pénzzel semmit sem tudsz tönkretett életeddel tenni. (Japán közmondás)

* * *

Ki erôsebb, mint te, kérdezte Brahma, és a hatalom azt válaszolta: a szelídség. (Victor Hugo)

* * *

Háromnegyed része az életnek a modortól függ. (M. Arnold)

* * *

Nem érdemes rohanni. Fontos idôben úton lenni. (La Fontaine)

* * *

Nem tudom eleget ismételni, hogy egy ember sem képes megváltás nélkül és eredményesen saját karaktere ellen harcolni. (Bulwer)

* * *

Ami a természetedtôl fogva vagy, az maradj. Ne hagyd el azt az utat, ahova tehetséged vitt. Légy az, ahova a természet téged állított, és így jól haladsz elôre.

* * *

Akarsz valami komolyat? Akkor tedd abban a pillanatban. Ha gondolod, hogy meg tudod tenni, azonnal tedd meg.

* * *

Nincs egy olyan nap, amelyben nem volna meg a lehetôség jót tenni, vagy amelyben ne lehetett volna elôbb megtenni, és amelyet nem lehet ezután megtenni.

* * *

A Te kezed

A kéz, amely áld,

megváltoztatja a világot.

A kéz, amely jót tesz,

békét teremt.

A kéz, a Te kezed

megváltoztatja a világot.

Ha Te imádkozol.

A kéz, a Te kezed békét teremt.

Ha Te áldasz,

A kéz, a Te kezed

áldás lesz az embereknek,

ha Te akarod.

(L. Balling: Kéz a kézben, jó kezekben)

* * *

Jézus szíve

Jézus szíve ünnepének a gyökere ezekben a szavakban van: ,,feltekintek arra, akit keresztülszúrtak'' (Jn 19,37). János evangélista minden nép számára ama messiási életnek a beteljesülését látja, melyet Zakariás jövendölt meg (Zak 12,10). Ezek az élôvé lett szavak a keleti és nyugati atyáknál az egész megváltói mû kezdetét jelezték, mintegy gyümölcsét az Isteni Megváltó szeretetének, Akinek átszúrt szíve különösen kifejezô szimbólum.

A szív ókori szó. A Bibliában ezernél többször fordul elô. Az emberi szívben az Isten utáni vágy kiolthatatlanul bevésôdött. Szt. Ágoston fejezi ezt így ki: ,,érted teremtettél minket és nyugtalan a mi szívünk, míg benned meg nem nyugszik''. (Osservatore Romano -- Ferd. Pratzner)

* * *

Siennai Szt. Katalin odaadta rendi kabátját egy fázó koldusnak, hogy melegítse ôt. Abban az idôben egy elôkelô nônek illetlen volt kabát nélkül az utcára menni. Amikor ezért kritizálták, Katalin nyugodtan ezt válaszolta: Inkább kabát nélkül vagyok, mint szeretet nélkül.

* * *

A Te tudásod nagyobb, mint az én bûnöm, vétkem. Amikor a vétek érzése szorít, amikor a nyugtalanság fellép, akkor lépjen be a lélek Isten tudásába, mint csendes, tiszta fénybe, mint egy meleg közelségbe: Uram, én tudatlan vagyok, de Te tudod! A Te tudásod több, mint az én nyugtalan szívem. Nagyobb, mint az én vétkem, nagyobb, mint az én szürkeségem, az én zûrzavarom! -- és Te vagy a Szeretet! Nagy nyugalom lesz ebbôl. Tisztább lesz látásunk, és mondhatjuk: emelj fel minket a Te szeretetedbe, ami egyben nagy türelem is. -- Én akkor rád bízom magam és nyugton leszek. Amikor itt lesz az ideje, megtanítasz engem, erôsítesz engem, hogy a helyeset tegyem. (R. Guardini)

* * *

Uram, Te megmutattad nekem, csak akkor tudom a saját szenvedésemet elviselni, ha az Atya kezébôl veszem, ahogy Te tetted! Ha bízom az Atyában és ráhagyatkozom, akkor erôs vagyok akkor is, ha mindenki elhagy, és csak akkor tudom legyôzni, ha áldássá teszem mások számára, mint ahogy Te tetted. (R. Guardini)

* * *

Kérem az Urat, hogy túlvilági hitetek valamennyiteket tegye derûssé. (Morus Tamás)

* * *

Miért vagyunk sokszor olyan visszafogottak, ha a másiknak adnunk kell azt, amire életéhez olyan nagy szüksége van: egy jó szó, egy dicséret, egy elismerés, segítô jelzés!

Ezek azok az apró figyelmességek, melyek az életet szebbé teszik. Mindenkinek szüksége van rá, és ami még fontosabb, mindenki tovább adhatja a másiknak. (R. Aveln)

* * *

Isten nem kíván vak hitet tôlünk, nem hagy bennünket jel, híradás nélkül. Csak belsô csendünket kéri. Hangjára való figyelést. Intéseinek hódolattal teli meghallgatását, végzéseinek hálás elfogadását, melyek mind javunkra szolgálnak. Ha kívánságának eleget teszünk, akkor gyakran szent megdöbbenéssel fogjuk közvetlen jelenlétét, segítségének hatását tapasztalni. Ilyenkor felmérhetjük, milyen gyenge is a hitünk, pedig valójában hegyeket mozgathatnánk el. -- Isten nem a távoli, oszthatatlan, tapinthatatlan Isten. Ô a mindenütt jelenvaló, a bennünk lakó. Kizárólag benne élünk, mozgunk és vagyunk. (P. Ehrlich)

* * *

Az ember és a lehetôség

Senki sem születik erre a világra úgy, hogy ne szülessen vele együtt a feladata is.

* * *

Szereted az életed? Akkor ne tékozold el az idôdet, mert abból áll az élet.

* * *

Az oxfordi napóra felírása: Pereunt et imputantur. Az órák múlnak, és mi felelôsek vagyunk értük.

* * *

Amit percekben elmulasztottál, semmilyen örökkévalóság sem hozza vissza. (Schiller)

* * *

A szívesen végzett munka gyógyítja a szenvedést. (Shakespeare)

* * *

Egy ember ôszinteségének egyetlen bizonyítéka, egy elvhez való hûség. Szavak, pénz könnyen elmennek, de aki napi életét és szokásait egy dologért feláldozza, az bebizonyítja, hogy igazi meggyôzôdés vezérli. (Books)

* * *

-- Karmester úr, szeretnék valamit komponálni, hogy kezdjem el? A kérdezô egy tizenkét éves fiú volt, -- akit kérdezett, Mozart volt.

-- Fiam, várnod kell -- felelte a mester.

-- De Ön jóval fiatalabb volt, amikor elkezdte.

-- Ez igaz -- mondta a nagymester --, de nekem ehhez nem kellett semmit sem kérdeznem.

Ha az ember igazi komponista, akkor ír, mert nem tehet mást.

* * *

A szeretet mindenekelôtt hallgatódzás, figyelés a csendben. (S. Exupery)

* * *

A világ azé, aki a legjobban szereti, és ezt a szeretetet be is bizonyítja (J. M. Vianney)

* * *

A megbocsátás gyermekkori álmok csodájára adott válasz, általa a megvert gyógyulttá válik, a bemocskolódott tiszta lesz. Istennel élve Ôközte és köztünk nincsen semmi más: Ô megbocsát! De mi nem élhetjük ezt meg, amíg köztünk és mások között valami zavaró érzés fennáll.

* * *

Az én feladatom helyet készíteni Isten eljöveteléhez. (S. Kirkegaard)

* * *

Egy szomorúság van csupán, hogy nem vagyok szent. (G. Bernanos)

* * *

Adj nekünk tiszta szellemet,

hogy lássunk Téged,

alázatos szívet,

hogy halljunk téged,

szeretô szellemet,

hogy szolgáljunk Téged,

hívô szellemet,

hogy szeressünk téged.

(Dag Hammarksjöld)


Hátsó borító:

Úgy szeretem a csendet. Mindegy, hogy hol találok rá, akár a vízparton, akár este virágjaim között ülve az erkélyen, vagy mint régen, pusztánk kútja fölé hajolva, miközben eltûnôdtem a nagy titkon: üres vödrömet mindig megtelíti kristálytiszta vízével...

Most, életem alkonyán egyre jobban látom, hogy mindig is ilyen kút szerettem volna lenni: csak adni, adni minden napon. Így született meg ez a kis könyvecske is. Kiskorom óta megszállottja vagyok a jónak, a szépnek, és ha rábukkanok egy kincsre, máris írom a füzetembe. Édesanyám is ilyen volt, a Drága...

Gondolatszikráim mindegyike híres vagy ismeretlen gondolkodóktól, íróktól, szentektôl vagy magamfajta esendô emberektôl való. Legtöbbször nem is írtam le a nevüket, hiszen a név nem számított nekem, hanem a ,, víz'', amit üres vedrem épp abban az órában felszínre hozott. Máskor gondosan, idôt nem kímélve fordítottam, hogy élvezhesse mindenki, aki szereti a magyar szót.

Aki boldogan tud elmerülni az emberi szellem és csend mély kútjában, hiszem, hogy olvasás közben gazdagabb lesz a szíve.

Bakó-Barlay Edit


A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár bemutatása
A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár

	Isten hozta a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtárban, a magyarnyelvû keresztény irodalom tárházában! A Könyvtár önkéntesek munkájával mindenki számára elektronikus formában terjeszti Isten Igéjét. A Könyvtár bemutatása


A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár bemutatása

Célkitûzés

Állomány

Irányítás, központ

A Könyvtár használata, a könyvek formája

A Könyvtárban található file-ok neve

A file-ok felhasználási módjai

Hogyan lehet a könyvekhez hozzájutni?

A Könyvtár használatának jogi kérdései

Hogyan lehet a Könyvtár gyarapodásához hozzájárulni?

Megkötések a szöveg formájára

Érdeklôdés/Javaslat

Minôség -- állandó javítás

A könyvtár mottója

Célkitûzés

A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár (PPEK) célja az, hogy mindenki számára hozzáférhetôvé tegye a teljes magyarnyelvû katolikus egyházi, lelki irodalmat elektronikus formában. A lelkipásztori munka támogatása mellett elôsegíti az egyházi kutatómunkát, könyvnyomtatást és az írott, magyar keresztény értékek bemutatását, megôrzését, terjesztését. A könyvállomány mindenki számára ingyenesen rendelkezésre áll az Internet hálózaton keresztül. Egyházi intézményeknek és személyeknek postán is elküldjük a kért anyagot.

Állomány

Minden szabadon másolható, szerzôi jogvédelem alá nem esô egyházi és vallási vonatkozású kiadvány része lehet a Könyvtárnak: a Szentírás (többféle fordításban), imakönyvek, énekeskönyvek, kódexek, pápai dokumentumok, katekizmusok, liturgikus könyvek, teológiai munkák, szentbeszéd-gyûjtemények, keresztutak, lelkigyakorlatok, himnuszok, imádságok, litániák, istenes versek és elbeszélések, szertartás-könyvek, lexikonok, stb.

Irányítás, központ

Központ:	St. Stephen's Magyar R.C. Church
	223 Third St., Passaic, NJ 07055, USA
	(Az Egyesült Államok New Jersey államában levô Szent István Magyar Római Katolikus egyházközség)
Levelezés:	Felsôvályi Ákos
	322 Sylvan Road
	Bloomfield, NJ, 07003, USA
	Tel: (973) 338-4736
	Fax: (973) 338-5330
	e-mail: felso@comcast.net
A Könyvtár használata, a könyvek formája

Ebben az elektronikus könyvtárban nincs olvasóterem, hanem a szükséges könyveket ki kell venni (vagyis ,,letölteni''). Letöltés után mindenki a saját számítógépén olvashatja, ill. használhatja fel a szöveget. A hálózaton keresztül böngészni, ill. olvasni drága és lassú. A saját személyi számítógép használata a leggyorsabb és legolcsóbb, a könyv pedig az olvasó birtokában marad. Azoknak, akik nem rendelkeznek Internet-kapcsolattal, postán elküldjük a kért könyveket. Ebbôl a könyvtárból ügy kölcsönözhetünk, hogy nem kell (és nem is lehet) a kikölcsönzött könyveket visszaadni!

	A Könyvtár a kiadványokat kétféle alakban adja közre:
1.	formálatlan szövegként, ami a további feldolgozást (könyvnyomtatás, kutatómunka) teszi lehetôvé szakemberek számára és
2.	a Windows operációs rendszer Súgó (,,Help'') programjának keretében, ami a könnyû olvasást és felhasználást teszi lehetôvé mindenki számára (a szövegek -- külön begépelés nélkül -- egy gombnyomással egy szövegszerkesztô programba vihetôk át, ahol azután szabadon alakíthatók).
A Könyvtárban található file-ok neve

Minden kiadvány négyféle file formában található meg a Könyvtárban: text file (formálatlan változat), help file (,,Súgó'' formátum), sûrített text file és sûrített help file. Ezenkívül minden help file-hoz tartozik egy ikon file.

Minden file nevének (file name) a két utolsó karaktere a verziószám (01 az elsô változaté, 02 a másodiké, stb). A file nevének kiterjesztése (file extension) mutatja a file típusát:

	txt:	text file,
	zpt:	sûrített text file,
	hlp:	help file,
	zph:	sûrített help file és
	ico:	a Help file-hoz tartozó icon file.

Például a Vasárnapi Kalauz címû könyv elsô változatának (,,01'') négy formája: VASKAL01.TXT, VASKAL01.HLP, VASKAL01.ZPT, VASKAL01.ZPH; az ikon file pedig: VASKAL01.ICO.

A sûrítést a legelterjedtebb sûrítô programmal, a PKZIP/PKUNZIP 2.04 DOS változatával végezzük. A sûrítés nagymértékben csökkenti a file nagyságát, így a letöltés/továbbítás sokkal gyorsabb, olcsóbb. A file-t használat elôtt a PKUNZIP program segítségével kell visszaállítani eredeti formájába. (Például a  "PKUNZIP  VASKAL01.ZPH" utasítás visszaállítja az VASKAL01.HLP file-t.)

A file-ok felhasználási módjai

Mivel minden mûvet kétféle formában ad közre a Könyvtár, a következô kétféle felhasználási mód lehetséges.

1. A text file felhasználása

Ez a file formálatlanul tartalmazza az anyagot. A felhasználó betöltheti egy szövegszerkesztô programba, és ott saját ízlése, szükséglete szerint formálhatja. Például ha az anyagot ki akarjuk nyomtatni könyv alakban (feltéve, hogy az szabadon publikálható), akkor ebbôl a text file-ból könnyen  elô tudjuk állítani a nyomdakész változatot.

Vigyázat! A text file minden sora sorvég-karakterrel végzôdik, ezeket elôbb el kell távolítanunk, és csak utána szabad a formálást elkezdenünk.

A szövegben a kezdô idézôjelet két egymást követô vesszô, a felsô idôzôjelet két egymást követô aposztrófa és a gondolatjelet két egymást követô elválasztójel képezi (lásd a szöveg formájára vonatkozó megkötéseket késôbb).

Az egyes fejezeteket csupa egyenlôségjelbôl álló sorok választják el egymástól. A file eleje ezt az ismertetést tartalmazza a Könyvtárról.

Ezt a text file-t felhasználhatjuk szövegelemzésre is, amihez természetesen szükségünk van valamilyen elemzô programra.

2. A,,súgó'' file felhasználása

Ez a file formátum igen egyszerû olvasást, felhasználást tesz lehetôvé a Windows operációs rendszerben megszokott ,,súgó'' programok formájában. (Az ajánlott képernyô felbontás VGA.)

Az elektronikus könyv legnagyobb elônye az, hogy a szöveg elektronikus formában áll az olvasó rendelkezésére. A ,,Másol'' gombbal a teljes fejezet átvihetô a vágóasztalra [Notepad]) és onnan a szokásos módon: ,,Szerkesztés'' és ,,Másol'' [Edit és Paste] paranccsal bármilyen Windows szövegszerkesztôbe. Ugyanezt érjük el a Ctrl+Ins gombok együttes lenyomásával is. Ha nem akarjuk a teljes szöveget átvinni, akkor használjuk a ,,Szerkesztés'' [Edit] majd a ,,Másol'' [Copy] utasítást a program menüjérôl, minek következtében a fejezet teljes szövege megjelenik egy Másolás párbeszéd-panelban. A kijelölt szövegrészt a ,,Másol'' utasítás a vágóasztalra [Notepad] viszi, és onnan az elôbbiek szerint folytathatjuk a munkát.

A programból közvetlenül is nyomtathatunk fejezetenként a ,,File'' és ,,Nyomtat'' [Print] utasítással. A nyomtatott szöveg formája kissé eltérhet a képernyôn láthatótól. A nyomtatott szöveg betûtípusa ,,Arial'', betûmérete 10 pontos. Ha más formátumra, betûtípusra vagy -nagyságra van szükségünk, akkor vigyük elôbb a szöveget a szövegszerkesztô programunkba, ott állítsuk be a kívánt formátumot, és utána nyomtassunk.

	Ahhoz, hogy a ,,súgó'' file-t használni tudjuk, a következôket kell tennünk (a ,,Vasárnapi kalauz'' címû könyvvel mutatjuk be a lépéseket).
1.	A Pázmány Péter Elektronikus Könyvtárból töltsük le a VASKAL01.HLP és a VASKAL01.ICO file-okat a saját gépünk ,,C:\PAZMANY'' nevû alkönyvtárába. (A VASKAL01.HLP helyett letölthetjük a sokkal kisebb VASKAL01.ZPH file-t is, de akkor letöltés után ki kell bontanunk a "PKUNZIP VASKAL01" utasítással.)
2.	Készítsünk egy programindító ikont. A Programkezelôben kattintsunk elôször a ,,Pázmány Péter E-Könyvtár'' nevû programcsoportra. (Ha az még nincs felállítva, akkor hajtsuk végre a fejezet végén leírt ide vonatkozó utasításokat.) Ezután válasszuk a ,,File'', ,,Új'' és ,,Program'' utasításokat a menürôl. A párbeszed-panelban a következôket gépeljük be:
	Megnevezés:	Vasárnapi Kalauz
	Parancssor:	WINHELP C:\PAZMANY\VASKAL01.HLP
	Munkakönyvtár:	C:\PAZMANY
	Ezután kattintsunk az ,,Ikon'' nevû utasításra, és adjuk meg a C:\PAZMANY\VASKAL01.ICO file-t.

Ha ezután rákattintunk az így felállított ikonra, a program elindul, és olvashatjuk a könyvet.

A ,,Pázmány Péter E-Könyvtár'' nevû programcsoport felállítása:

A Programkezelô menüjérôl válasszuk a ,,File'', ,,Új'' és ,,Programcsoport'' utasítást. A párbeszéd-panelban a következôt gépeljük be:

	Megnevezés:	Pázmány Péter E-Könyvtár
Ezután zárjuk be a párbeszéd-panelt.

Hogyan lehet a könyvekhez hozzájutni?

A könyveket bárki elektronikus úton letöltheti a Könyvtárból (lásd a Könyvtár Internet címét) vagy postán megrendelheti (lásd a postai címet). Egyházi intézményeknek és személyeknek ingyen küldjük el a könyveket, mások a rendeléssel együtt 3 dollárt vagy annak megfelelô pénzösszeget küldjenek a lemez- és postaköltség megtérítésére.

A Könyvtár használatának jogi kérdései

Az általános elvek a következôk:

1.	A Könyvtár mindenkinek rendelkezésére áll személyes vagy tudományos használatra. Ha a Könyvtár anyagát publikációban használják fel, akkor kérjük az alábbi hivatkozás használatát:

,,A szöveg eredete a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár -- a magyarnyelvû keresztény irodalom tárháza.''

2.	Egyházi intézmények és személyek kereskedelmi célokra is ingyenesen használhatják a Könyvtár anyagát, csak azt kérjük, hogy a kiadványuk elején helyezzék el az elôbbi utalást. A Könyvtár fenntartja magának azt a jogot, hogy eldöntse: ki és mi minôsül egyházi személynek, ill. intézménynek. Kérjük, keresse meg ez ügyben a Könyvtárat.

3.	Ha a Könyvtár kiadványait nem egyházi intézmény vagy személy kereskedelmi célokra használja fel, akkor az elôbbi utalás feltüntetésén kívül még kérjük a haszon 20%-át a Könyvtár számára átengedni. A befolyt összeget teljes egészében a Könyvtár céljaira használjuk föl.

Elôfordulhat, hogy ezek az elvek bizonyos könyvekre nem vonatkoznak, mert a szerzôi jog nem a Könyvtáré. Az ilyen könyv része az állománynak, lehet olvasni, lelkipásztori munkára felhasználni, de kinyomtatása, -- bármilyan formában --, tilos. Az ilyen jellegû korlátozások minden könyvben külön szerepelnek. (Lásd a könyvek elektronikus változatáról szóló fejezetet!)

Hogyan lehet a Könyvtár gyarapodásához hozzájárulni?

Minden pénzügyi támogatást hálásan köszönünk, és a központi címre kérjük továbbítani. Az anyagi támogatásnál is fontosabb azonban az az önkéntes munka, amellyel állományunkat gyarapíthatjuk.

 Kérünk mindenkit, akinek a magyar katolikus egyház sorsa és az egyetemes magyar kultúra ügye fontos, hogy lehetôségeinek megfelelôen támogassa a Könyvtár munkáját. A munka egyszerû, bárki, -- aki már használt szövegszerkesztô programot --, részt vehet benne.

Hogyan lehet az állomány gyarapításában részt venni?

A munka egyszerûen egy-egy könyv szövegének számítógépbe való bevitelét jelenti. Elôször optikai beolvasással (szkennolással), automatikus úton, egy nyers szöveget készítünk, amit aztán az önkénteseknek ki kell javítaniuk. A munka lépései így a következôk:

1.	Ellenôrizzük, hogy a kiválasztott könyv szabadon másolható-e (nem esik-e szerzôi jogvédelem alá), vagy meg lehet-e kapni a Könyvtár számára a másolás jogát. Ez ügyben vegyük fel a kapcsolatot a Központtal.
2.	Ellenôrizzük, hogy a könyvet még nem kezdte-e el senki begépelni. Ez ügyben is vegyük fel a kapcsolatot a Központtal. A Könyvtár állandóan tájékoztat a begépelés alatt álló munkákról.
3.	A könyvet küldjük el a Központnak, ahol optikai beolvasással elkészítik a nyers szöveget.
4.	A Központ visszaküldi a nyers szöveget egy számítógépes lemezen a könyvvel együtt. A nyers szöveget tetszôleges szövegszerkesztô-formában lehet kérni. Ha az eredeti kiadvány nem alkalmas optikai beolvasásra (rossz minôség, régies betûtípusok stb. miatt), akkor az önkéntesnek kell a nyers szöveget is begépelnie.
5.	Végezzük el a nyers szöveg ellenôrzését és javítását. Ez a munka legidôigényesebb része, és ettôl függ a végleges szöveg helyessége! Kövessük a szöveg formájára vonatkozó megállapodásokat (lásd a következô részt).
6.	A kész szöveget küldjük vissza lemezen a Központnak.
7.	A Könyvtár ezután elkészíti a kívánt file-formákat és a könyvet behelyezi a Könyvtár állományába.
Megkötések a szöveg formájára

Mivel mindenki számára hozzáférhetô módon kell a szövegeket tárolnunk, egyszerûségre törekszünk. Általános szabály az, hogy semmilyen tipográfiai karaktert vagy kódot nem használunk, csak a billentyûzetrôl bevihetô karakterek szerepelhetnek a szövegben. A szöveg készítésekor kérjük a következô megállapodásokat betartani:

1.	Margó: 1 hüvelyk (2.54 cm) bal- és jobboldalt.
2.	Betûtípus: Arial, 10 pontos.
3.	Alsó idézôjel: két vesszô szóköz nélkül,
	felsô idézôjel: két aposztrófa szóköz nélkül,
	gondolatjel: két elválasztójel szóköz nélkül,
	idézôjel idézôjelen belül: aposztrófa (alsó és felsô idézôjelként egyaránt).
4.	Tabulátor karakter megengedett (a tabulátorokat fél hüvelyk, azaz 1.27 cm távolságra kell  egymástól beállítani).
5.	Semmilyan más formálási kód nem megengedett.
6.	Lábjegyzet helyett szögletes zárójelbe kerüljenek a hivatkozások száma (pl. [1]), és a hozzátartozó magyarázatok a file legvégén egymás után, mindegyik új sorban kezdve.
Érdeklôdés/Javaslat

A már meglevô állományról, a készülôfélben levô könyvekrôl, az önkéntes munka lehetôségeirôl és a Könyvtár legújabb híreirôl a következô címeken lehet tájékoztatót kapni:

1. levél:	St. Stephen's Magyar R.C. Church
	223 Third St., Passaic, NJ 07055-7894, USA

2. elektronikus posta (e-mail): felso@comcast.net

3. elektronikus hálózat (World Wide Web):	http://www.communio.hu/ppek vagy
	http://www.piar.hu/pazmany
Minôség -- állandó javítás

A Könyvtár állományának minôségét állandóan javítjuk, újabb és újabb változatokat bocsátunk közre (a file nevének utolsó két karaktere a változat számát jelenti). Kérjük ezért a Könyvtár minden tagját, olvasóját, hogy jelentsen minden felfedezett szöveghibát. A levélben (postai vagy elektronikus levélben egyaránt), közöljük az új, javított sort az ôt megelôzô és követô sorral együtt. Így a szövegkörnyezetben elhelyezve, könnyû lesz a hibát megtalálni és javítani. Miután a file új változata (új verziószámmal) felkerült a Könyvtárba, a régit töröljük.

Kérjük, a könyvekkel és a Könyvtár munkájával kapcsolatos észrevételeit, javaslatait, kritikáját közölje velünk! Segítségét hálásan köszönjük.

A könyvtár mottója egy szentírási idézet

Ha ugyanis az evangéliumot hirdetem, nincs mivel dicsekednem, hiszen ez a kötelességem. Jaj nekem, ha nem hirdetem az evangéliumot! Ha önszántamból teszem, jutalmam lesz, ha nem önszántamból, csak megbízott hivatalnok vagyok. (1Kor 9,16-17)