Székely Tibor

A magyar bibliafordítások történetéből

1500–1955

mű a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár (PPEK)

– a magyarnyelvű keresztény irodalom tárháza – állományában.

Bővebb felvilágosításért és a könyvtárral kapcsolatos legfrissebb hírekért

látogassa meg a http://www.ppek.hu internetes címet.

Impresszum

Székely Tibor

A magyar bibliafordítások történetéből – 1500–1955

Irodalomtörténeti tanulmány

____________________

A könyv elektronikus változata

Ez a publikáció az azonos című tanulmány elektronikus változata. A tanulmány nyomtatásban először 2003-ban Országos Műszaki Információs Központ es Könyvtár gondozásában jelent meg az ISBN 978 963 460 458 7 azonosítóval. A könyvet lelkipásztori célokra a Pázmány Péter Elektronikus Könyvtár szabályai szerint lehet használni. Minden más jog a szerzőé.

Tartalomjegyzék

Impresszum

Tartalomjegyzék

Indoklás

Előszó

I. fejezet: A kódexirodalom kora

Kódexcsoportok

1. Az első magyar bibliafordítás

a.) Bécsi kódex

b.) Müncheni kódex

c.) Apor kódex

Az első magyar biblia és fordítói

2. Az első magyar bibliafordítás átdolgozásai

a) Döbrentei kódex

b) Keszthelyi kódex

c) Székelyudvarhelyi kódex

3. A második magyar bibliafordítás

Jordánszky kódex

4. Fordítástöredékek

a) Festetich kódex

b) Czeh kódex

c) Az Érdi kódex

d) Winkler kódex

Összefoglalás

II. fejezet: Reformáció és ellenreformáció

1. Komjáthy Benedektől Káldi Györgyig

Komjáthy Benedek

Pesti Mizsér Gábor

Erdősy (Sylvester) János

Benczédi Székely István

Heltai Gáspár

Mélius Juhász Péter

Félegyházi Tamás

Bogáti Fazekas Miklós

Károlyi Gáspár

A Károlyi Biblia kiadásai

Szenczi Molnár Albert

Szántó (Arator) István SJ

2. Káldi Györgytől Tárkányi Béláig

Káldi György SJ

Péchy Simon

3. Biblia kiadások

Evangéliumos könyvek

Teljes Szentírás

Misztótfalusi Kis Miklós

Komáromi Csipkés György

Torkos András

Szeniczei Bárány György – Bárány János – Sartorius János

Szepesy Ignác fordítása és annak előzményei

4. Tárkányi Béla és a XIX. századi bibliafordítások

5. Zsoltárfordítások

Verseghy Ferenc

Guzmics Izidor

Kálmán Károly

6. Egyéb katolikus fordítók és fordítások

Csicsáky Imre

Hám Antal

Zádori János

7. Protestáns fordítások

Ballagi (Bloch) Mór

Incze Dániel és Herpey Mihály

Kámori Sámuel

8. Izraelita fordítások

III. fejezet: A magyar biblia sorsa a XX. század első felében

1. Katolikus bibliafordítások

Soós István

A Szent István Társulat Bibliabizottságának fordítása

Békés Gellért és Dallos Patrik Újszövetség-fordítása

A Szent István Társulat fordításának kiadása átdolgozott jegyzetekkel

2. Katolikus zsoltárfordítások

Sík Sándor

Pataky Arnold

Sík Sándor új zsoltárfordítása

3. Protestáns bibliafordítások

Czeglédy Sándor fordítása

Masznyik Endre fordítása

Czeglédy Sándor és Raffay Sándor

Mellékletek

1. Kiegészítések a Káldi György bibliafordításával kapcsolatos kutatásokhoz

2. Arator és Káldi nyilatkozatai a fordításról

3. Káldi György bibliafordításának időrendje a kézirat adatai alapján

4. Káldi György Károlyiról

5. Felhasznált forrásmunkák

6. Párhuzamos szövegidézetek az evangéliumokból

Indoklás

2008 a Biblia éve. Szerencsére ma már bárki vásárolhat magának bibliát, felekezet és stílus szerint számos változat van forgalomban. Ötven évvel ezelőtt, egyetemistaként engem is megfogott a biblia: héberül, arámiul, görögül, latinul, magyarul számos kiadást ismertem meg az egyetemi könyvtárakban. Ekkor bukkantam rá a Budapesti Egyetemi Könyvtárban Káldi György bibliafordításának kéziratára, és akkoriban juthattak hozzá a szerencsésebbek Békés Gellért és Dallos Patrik jelenkori beszélt magyar nyelven fogalmazott Újszövetségi szentírásához.

Összehasonlítva Káldi György fordításának nyelvezetét az általam forgatott Szent István Társulati ötkötetes kiadás és a Békés-Dallos kiadáséval, elhatároztam, hogy irodalomtörténeti kutatást kezdek az elmúlt századok magyarnyelvű bibliafordításainak megismerésére.

Úgy találtam, hogy a XIX. század második felében és a XX. sz. elején számos neves irodalomtörténész és nyelvész mutatott érdeklődést a bibliafordítások iránt. Fiatalos hévvel hozzáláttam a szakirodalom feltárásához, és egy disszertációnyi dolgozat elkészítéséhez.

Azután életpályám másfelé vett fordulatot, de az irodalomtörténeti tanulmány történettudományi része összeállt, amíg a nyelvészeti része az anyaggyűjtés állapotában maradt.

Néhány évvel ezelőtt többen, közöttük egy neves közíró is, felújították a témát, de számottevő összefoglaló munka nem született.

Most a Biblia éve kapcsán leporoltam régi tanulmányom kéziratát, és elolvastam. Úgy találtam, hogy annak idején – amikor az irodalom pártossága napirenden volt – én is kissé elfogultan, felekezeti szemlélettel fogalmaztam. Az idő azonban bölcsebbé teszi az embert, elhatároztam, hogy a fogalmazás stílusát kissé átsimogatom, és a dolgozatot „közhírré” teszem a Magyar Elektronikus Könyvtár jóvoltából.

Magamat az olvasó jóindulatába ajánlom.

Budapest, 2008. október

Székely Tibor

Előszó

Sajnálatos, hogy a modern ember elhanyagolja a Biblia olvasását. Ebben közrejátszottak politikai, filozófiai, ideológiai áramlatok, a magyar vallásos könyv kiadásának időszakosan mostoha körülményei, amelyek azon igyekeztek, hogy elfordítsák az embereket a természetfelettitől.

Ez a tanulmány végigkíséri a „magyar biblia” útját a kéziratos fordításokon kezdve, egészen 1957-ig. Ezzel a témakörrel mindeddig kevesen foglalkoztak, és ezek között is elenyésző számban voltak a katolikusok.

Arra törekedtem, hogy tárgyilagosan vizsgáljam a kérdést, és az irodalomtörténet egyes szakaszait tanulmányozva, összegyűjtsem a Biblia magyar fordításainak történeti adatait.

Budapest, 1957. február

Székely Tibor

I. fejezet: A kódexirodalom kora

A művelődés- és az irodalomtörténet hosszú múltra tekinthetett vissza már a XV. században is, mégis nagyon elmaradott volt még az írásművek terjesztésének technikája. Kéziratos másolatokban terjedtek, és ez nagyon nehézkesnek bizonyult. Ha valakinek 25–30 kötete volt, az már könyvtárnak számított. Több száz kötet tulajdonosa pedig azzal dicsekedhetett, hogy híres könyvgyűjteménye, könyvtára van.

Nem is beszélhetünk a szó igazi értelmében könyvkiadásról addig, amíg a nyomda meg nem jelenik. Kifejezhetetlen haladást jelentett a könyvnyomtatás feltalálása.

Magyar kódexeinkben – legalább egy-két idézetnyi töredék formájában – úgyszólván az összes szentírási könyv fellelhető. Főként a zsoltároknak, és az Újszövetség egyes – főként evangéliumi – szakaszainak jut a vezető szerep. Ha összevetjük a kódexekben elszórva található szentírási szövegeket, azt lehet vélelmezni, hogy a kódexirodalom korának is megvolt a maga szentírásfordítása.

Már a kódexirodalom korában is lehetett a magyar egyháznak szentírás-fordítása, ha nem is volt az teljeskörű, amely elsősorban a nép, a hívek igényét szolgálhatta, mert a kolostorok műveltebb lakóinak többsége megelégedett volna a latin nyelvűvel is, hiszen értette a latin szövegeket.

Ez a lehetséges magyar biblia azután kézen közön, másolótól másolóhoz jutva hol csiszolódhatott, hol romlott.

Hatással volt a szövegre a másolók különböző irányú és fokú műveltsége, esetleges szakképzettsége is. A másoló szerzetes, ha mást nem is tett, legalább nyelvjárását érvényesítette az új könyvben.

Persze ha volt is ilyen fordítás, nem bizonyított, és elkallódhatott, megsemmisülhetett a történelem ismert viszontagságai és „vallásháborúi” közepett.

A megmaradt néhány nyelvemléket tanulmányozva megismerhetö a régi korok emberének gondolkodása, és az akkori nyelv kifejezőkészsége.

Kódexcsoportok

A kódexeket a fordítás terjedelme szempontjából vizsgálva, három csoport különböztethető meg:

1.) Az első csoportba azok a bibliai „könyvek” sorolhatók, amelyeknek teljes fordítását ismerjük. Ide számíthatók a zsoltárok is.

Itt szerepel elsősorban a köztudatban „huszitának” nevezett fordítás, amelyre alább még visszatérünk.

Ennek nagy része három kódexben található meg:

az Apor kódex zsoltárok, himnuszok, imádságok gyűjteménye;

a Bécsi kódex tartalma 18 ószövetségi könyv;

a Müncheni kódex pedig az evangéliumok fordítását tartalmazza.

A Jordánszky kódexben található szentírási könyvek újszövetségi, evangéliumi részét 1516-ban, az ószövetségi részét pedig 1519-ben másolták.

A Székelyudvarhelyi kódex Judit könyvének Nyújtódi András ferences szerzetes által 1526-ban készített fordítását tartalmazza.

A Döbrentey kódex-ben olvasható az Énekek Énekének teljes fordítása, amelyet Halábori Bertalam másolt 1508-ban.

A Festetics-, a Czech-, a Keszthelyi-, a Kulcsár-, valamint a Batthyányi kódex-ben zsoltárfordításokat találhatunk. Az első négy kódex 1493 és 1522 között keletkezett, az utolsó pedig a XVI. század közepéről való.

2.) A második csoportba tartoznak a szentírási szakaszok. Ez a csoport jóval népesebb, mint az előző volt. Az ebbe tartozók közül a passiók a legterjedelmesebbek, amelyeknél jóval rövidebbek a szentírási (önálló) imádságok és canticumok (énekek) fordításai; valamint ide sorolhatók az egyes vasár- és ünnepnapok szentleckéi, evangéliumai.

3.) A harmadik csoportba a szentírási töredékek sorolhatók, amelyek nagy számban fordulnak elő a vallásos tárgyú kódexekben.

Itt különösképpen az első teljes magyar bibliafordításra tekintettel csak az első csoportot vizsgáljuk részletesebben.

1. Az első magyar bibliafordítás

Reánk maradt részleteit az első csoport három első kódexe őrizte meg számunkra. Mindhárom könyv csak másolata az eredeti szövegnek. A fordítás ideje az 1400-as évek első felére tehető, a másolás időpontja pedig a század második felére, harmadik harmadára.

Tekintsük egyenként ezeket a kódexeket:

a.) Bécsi kódex

Nevét lelőhelyéről kapta, a Bécsi Nemzeti Könyvtár tulajdona. Hogy mikor és miképp került Bécsbe, nem tudjuk. Egy 1723-ból származó jelentés szerint, amelyet a könyvtár igazgatója állított össze a könyvtár kódex-állományáról, a kódex már a könyvtár tulajdonaként szerepel.

A 162 levél terjedelmű kötet tartalmát Rúth, Judith, Eszter, a Makkabeusok II. könyvének 6-7. fejezete, Baruk, Dániel, Ozeás, Joel, Ámosz, Abdiás, Jónás, Mikeás, Náhum, Habakuk, Szofóniás, Aggeus, Zakariás és Malachiás könyvének magyarnyelvű fordítása teszi ki.

Három másoló kézírása különböztethető meg benne. A másolók neve ismeretlen. Keletkezési helye sem állapítható meg biztosan, de lehetségesnek látszik a moldvai eredet.

b.) Müncheni kódex

A Müncheni Nemzeti Könyvtár tulajdona. A XVI. században került Bajorországba, ahol először magánkézen volt, és hagyatékozás révén lett a könyvtáré.

A 108 levél tartalmazza a négy evangélium magyarnyelvű fordítását, és egy magyar naptárt. A kódex Németi György másoló munkájának eredménye. Keletkezési helyéről és idejéről a kódex zárószavai adnak hírt: A moldvai Tatros városban készült 1466-ban.

c.) Apor kódex

A sepsiszentgyörgyi Erdélyi Székely Múzeum tulajdona. 93 lap. Zsoltárokat (55-150), himnuszokat, imádságokat olvashatunk benne. Három kéz munkája. Nevét egykori tulajdonosáról kapta. Keletkezési idejét a XV. sz. második felére teszik

A felsorolt három kódex egy egységes bibliafordítás szövegéből tartalmaz részleteket. Ez a fordítás tekinthető a Biblia első magyar példányának.

Eredetéről különféle elméletek alakultak ki. A vélemények lényegében két táborra osztják az irodalomtörténészeket:

- egyesek szerint ez a fordítás a huszita biblia;

- mások véleménye szerint katolikus szerzetesek fordították.

A gyulafehérvári ferencesek krónikájában a következők olvashatók:

„Tunc etiam duo literati de eadem Kemenest, videlicet Thomas et Valentinus, cum quibusdam hominibus … ad regum Moldaviae intraverunt … utriusque testamenti scripta in Hungaricum idioma transtulerunt, quot ergo et quanta in eis apparet haeresis, sicut ego legi, … nam istam dictionem Spiritus Sanctus exposuerunt sic: zent zelleth”.[1]

Az első magyar biblia és fordítói

Ebből a tudósításból arra következtetnek, hogy a kezünkben lévő ősi fordítás nem más, mint a barát által említett eretnek, huszita biblia, Tamás és Bálint pap fordítása.

Az igaz, hogy a huszitizmusnak Magyarországon is sok követője akadt, s nem lehetetlen az sem, hogy volt magyarnyelvű bibliájuk. Ebből a feltevésből indulnak ki azok, akik az első magyar bibliafordítást huszitának tartják. Eleinte csak Tamás és Bálint bibliájáról beszéltek, később azonban őket azonosnak tekintették a prágai egyetemen végzett Pécsi Tamással és Újlaki Bálinttal, s azóta a fordítókat ilyen név alatt említik.

Ez az azonosítás éppen úgy feltevésen alapul, mint az első fordítás „huszitasága”. A prágai egyetem anyakönyvében előfordul Pécsi Tamás és Újlaki Bálint neve, de ez a két magyar ifjú nem egy időben volt az egyetem hallgatója –amint erre rámutat Tímár Kálmán is – és mint ilyenek, nem bizonyos, hogy összekerülhettek, és szoros barátságot köthettek. A krónikás szerint pedig Tamás és Bálint egyszerre fordították a bibliát.

Pécsi Tamás ellen szól az a megfontolás, hogy a nevezett 1399-ben iratkozott be a bölcseleti fakultásra, ahol baccalaureatusi (borostyánkoszorús) fokozatot nyert, majd elhagyta az egyetemet. Az ő tanulmányi évei alatt még nem voltak ismeretesek a huszita tanok.

Újlaki Bálint idejében tanított ugyan Husz János is, de a „taborita” tant, amely a Szerémségben ismeretes volt, Újlaki még nem hozhatta magával 1412-ben, amikor a „magister” fokozatot elnyerte és visszatért hazájába.

Jogosan tehát csak Tamás és Bálint bibliájáról beszélhetünk, mert nem bizonyított a két papnak Pécsi Tamással és Újlaki Bálinttal való egyezése, mint az sem, hogy a nevezettek husziták lettek volna.

Amikor a ferences krónikás az eretnek bibliát említi, akkor a Bécsi- és Müncheni kódexben szereplő szövegre is utalhat, mert ezekben is előfordul a „zent zellet”. A másoló barát, aki „mint magam is olvastam”…szöveget a krónikába betoldotta nem szerzője a krónikának, csak másolója, – mivel ez az eredeti szövegben nem volt benne.

A barát nem is kortársa a krónikásnak, Szalkai M. Balázsnak, aki 1420 körül kezdte krónikáját, (amint Gálos Rezső állítja Vargha Damján tanulmányára hivatkozással.[2]

A másoló elérkezve az idézett helyhez, „eszébe jutott”, hogy Moldvában jártában látott egy bibliafordítást, amely a Szentlelket „zent zellet”-nek fordítja, és éppen e miatt tartotta eretneknek.

A másik tábor elvitatja a huszitáktól az első magyar bibliafordítás érdemét, és azt állítja, hogy katolikusok készítették. Ennek az elméletnek a hívei több csoportra oszlanak:

Egyesek szerint ferences, mások véleménye szerint premontrei, ismét mások bencés eredetűnek vallják, sőt olyan is akad, aki világi papoknak tulajdonítja a fordítást.

Abból indul ki az első vélemény, hogy a fordításokat a ferences krónika említi. Rövid összefoglalásban így hangzik a véleményük:

„A fordítók a ferences rend tagjai voltak, akik a bibliát itthon kezdték fordítani, de később eretnekké lettek. Emiatt menekülniük kellett, és művüket Moldvában fejezték be. A fordítás azonban mentes mindenféle eretnekségtől”.[3]

Mészöly Gedeon véleménye szerint azonban semmi esetre sem lehettek a fordítók ferencesek, „mert a rendbelieknél a Fr vagy a P jelző mindig megtalálható, ezeknél azonban nincs meg.”[4]

Ez eléggé meggyőző érvelés abban az esetben, ha nem a huszita előfeltevésből indulunk ki. Ha azonban a huszita eredetet elfogadjuk, figyelembe kell venni azt, hogy a két eretneket a rend kizárta és így nem illette meg őket a fráter vagy a páter cím.

Ezek az érvelések nem döntik el megnyugtató módon a kérdést. Tímár Kálmán ugyancsak sokat foglalkozott a problémával, és egészen eredeti elméletet dolgozott ki, amelynek több követője is akadt. Tímár a Müncheni kódex naptárkerekét vizsgálva megállapította, hogy annak adatai megegyeznek a premontrei naptár adataival. A naptárkerék alapéve 1415. Ha a naptár premontrei, akkor levonható a következtetés, hogy a fordító is premontrei szerzetes volt.[5]

Gálos Rezső nem osztja Tímár véleményét, és a kérdéses fordításnak bencés eredetet tulajdonít. A következőt írja: „a Müncheni kódex naptárának alapos vizsgálata – összehasonlító naptártanulmányok segítségével – kétségbevonhatatlanul igazolta, hogy ez a naptár bencés naptár, következőleg liturgikus könyveink első magyar fordítása bencés eredetű.”[6]

Gálos a három kódexet liturgikus könyvként fogja fel: „Az Apor kódex psalterium, a Müncheni kódex evangéliumos könyv, a Bécsi kódex pedig egy régi lectionarium fordításának másolata.”[7]

Szerecz Alajos pedig így vélekedik:

„Miért ne volna sokkal inkább lehetséges, hogy a magyar szerzetes és a világi klérus, amelynek nem egy embere már jó korán, külföldön is becsületet szerzett önmagának és a magyar névnek, tagjai között itthon is számlált olyanokat, akiknek tudományos és vallási ambíciójából már jóval a huszita mozgalom előtt, a virágzó magyar kereszténység természetes gyümölcse gyanánt megszületett a bibliának annyira-amennyire teljes fordítása, …amely a lelkipásztor papság számára, szentbeszédeik készítésében, latin eredetik fordításában és olvasmányaik (lectionariumaik) összeállításában alapul szolgált.[8]

Bárhogy áll is a dolog, akár premontrei, akár bencés, akár ferences vagy világi papok munkája, lehetségesnek tekinthető, hogy a fordítást nem eretnekek, pl. husziták készítették.

Ez következik Káldi György véleményéből is, aki a szentírásfordításához csatolt „Oktató Intés”-ében a következőt írta: „Nékem bizonyos és hitelre méltó ember mondotta, hogy látta az írott Magyar Bibliának nagyobb részét, amely 200 esztendő előtt fordíttatott, kétség nélkül nem a huszitáktól, vagy a kálvinistáktól, kiknek akkor hírek sem volt, hanem igaz keresztyénektől.”[9]

De nemcsak történeti bizonyítékok hozhatók fel a nem eretnek eredet védelmére, hanem tanbeli összehasonlítások is. Debreczy Sándor részletes felsorolást közöl az első magyar bibliafordítás tanítása és a huszita tanok eltéréséből.[10]

1. Olyan betoldások vannak, amilyeneket a husziták nem alkalmaztak, és nem is alkalmazhattak, sőt elhagytak volna, mert nem hittek sem „Krisztus földi szenvedésében, sem a szentekben, sem a földi csodákban, vagy a mennyei jelenségekben, sem a Szentlélekben”. Következőleg nem toldhattak a szöveghez olyan tartalmú részeket, amelyeket nem hittek, amely vallásuk tanításával ellenkezett.

2. A fordító nagyon ragaszkodott a Vulgáta szövegéhez, még az értelmet is feláldozta a szöveghűség kedvéért.

3. A fordítás huszitaellenes felfogást tükröz:

a) Isten: a husziták mindenben szakítottak a hagyományossággal, mindenben elvetették a külsőségeket, a vallást leegyszerűsítették. Egyedül az Atyaistent imádták, s úgy közeledtek hozzá, mint a csendes, tiszta erkölcsi élet forrásához. Az Ószövetség Istene pedig a harcos, bosszúálló, Isten alakjában jelenik meg a fordításban

b) Ember: A fordítás embere gyönyörködik társai szenvedésén, bűnhődésén, kívánja ellenségei halálát („ehet zenueggyenek mint ebek”). Zúgolódik Isten ellen, tehát mindenben a zsidó vallás képét tükrözi. Ezzel szemben a husziták tana szerint az embert nem szabad megölni és minden embert szeretni kell. Isten ellen nem szabad lázadozni, zúgolódni.

c) Krisztus: A fordítás szerint földre szállt, szenvedett, meghalt. A huszita tanítás szerint nem szenvedett valóságosan, és nem is halt meg igazán.

d) Mária: a fordításban a tisztaság, a szüzesség, anyaság kegyes jelképe; hála, tisztelet tárgya, a husziták pedig nem tisztelték Máriát.

e) Szentek: A zsoltárok címében ezt olvassuk: „zent dauid énekle melleket”. A husziták nem tisztelték a szenteket, a „pokolba helyezték őket” és a csodákban nem hittek.

Következtetés: a fordítás feltehetően nem egyezik a ferences krónika által említett Tamás és Bálint pap fordításával, nem huszita eredetű.

Kik lehettek tehát a fordítók? Személyük nem ismert. Ez azonban abból a korból nem meglepő válasz, hiszen olyan sok irodalmi mű szerzőjét mindmáig nem sikerült megállapítani.

De akkor mi történt az esteleges huszita fordítással?

Tímár Kálmán szerint valószínűnek látszik, hogy Tamás és Bálint bibliája – mint sok más egyéb könyv – elveszett, és nem azonos az első magyar bibliafordítással. Véleményét a következőképp támasztja alá:

„Jerney János azt írja, hogy Jászvásárban (Jassi) a püspöki lakban (= a volt magyar plébánia), az olasz minoriták minden magyar könyvet, mint eretnek munkát elégettek. Ezt a könyvégető tevékenységüket másutt is végrehajtották, és erre a sorsra jutott Tamás és Bálint bibliája is.”[11]

A fordítás stílusa nem egységes, ezért Szily Kálmán legalább két fordítót tételez fel. Mint megállapította: A Bécsi kódex első felét és Máté evangéliumát az egyik, a többit pedig a másik fordította magyarra.[12]

A nyelvezete nehézkes, erőtlen, darabos, sokszor még magyartalan is. Idegenszerű kifejezései magyarázhatók a Vulgáta szövegéhez való túlságos ragaszkodásból is, amely nem vált a fordítás stílusának előnyére. A gondolat művészi tolmácsolásához még nem értenek a fordítók. A kifejező erő hiánya feltűnő. Ahol nem elbeszélő szöveget kellett tolmácsolniuk, ott a kifejezésekkel való küzdelem még jobban észlelhető. A helyes értelem visszaadásában sokszor bizonytalanok.

Ha nem találnak megfelelő magyar szót a latin kifejezésre, maguk alkotnak új szavakat, és így ők az első magyar nyelvújítók, s ez is növeli a fordítás irodalmi értékét. Ilyen érdekesség a Spiritus Sanctus „zent zellet”-tel való visszaadása is, amely semmi esetre sem az eretnekség kritériuma, mint az egykori krónikás véli, hanem a dunántúli vidékek általánosan ismert és használt tájszava volt.

A fordítás elsőségét bizonyítja nyelvének, szókincsének régiessége is. „Ehhez még hozzájárul az is, hogy a három kódexet megelőző korból nem találunk magyarnyelvű bibliaszöveg töredéket” – állapítja meg Mészöly Gedeon.[13]

A fordítás idejét hozzávetőlegesen 1416-ra teszik. Erre a Müncheni kódex adja a kiinduló pontot, amelynek naptár kerekén az alapév 1415. Ha a fordítók 1415-ben készítették az evangéliumi rész fordítását, amellyel a naptárkerék kapcsolatos –mint útmutató az ünnepekhez, amelyeken az evangéliumot felolvasták –, akkor egy évvel később, 1416-ra elkészülhetett az Újszövetség további részének fordítása is.

További kérdés: mennyire terjedt el ez a fordítás? A jelenleg ismert másolatok a szövegnek más-más részletét őrizték meg.

A másolás munkája igen fáradságos és sok időt igénylő elfoglaltság volt, így az első magyar biblia általános elterjedtségéről nem beszélhetünk, bár bizonyára nem csak annyi másolata volt, mint amennyit ma ismerünk.

Ezt a bibliafordítást dolgoz(hat)ták át a kódexirodalom hátralévő időszakában, sőt a könyvnyomtatás felfedezése után is használhatták.

2. Az első magyar bibliafordítás átdolgozásai

Az első magyar bibliafordítás átdolgozásait, illetve azzal rokon szövegeket az alábbi kódexek tartalmaznak:

a) Döbrentei kódex

Első helyen a Döbrentei kódex áll, amely jelenleg a gyulafehérvári püspöki könyvtár tulajdona. 162 lap. Nevét Döbrentei Gáborról kapta. A másolatot a Bereg megyei származású Halábori Bertalan egri pap készítette 1508-ban. Tartalmazza a teljes zsoltárfordítást, azon kívül ó- és újszövetségi könyveket. Liturgikus célzattal készült. A szentírási szövegeket a katolikus szertartásoknak megfelelően csoportosítja.

Az ószövetségi könyvek közül olvashatjuk benne: az Énekek Énekét, Jób könyvének részleteit. Az újszövetségi könyvek közül pedig: passiók, evangéliumok, valamint lekciók Szt. Pál leveleiből.

Mészöly Gedeon kutatásai szerint nem önálló fordítás, hanem a Müncheni kódex evangéliumának tudatos átdolgozása, amelyben, ha még lehet, a fordító jobban ragaszkodik a Vulgata szövegéhez, mint az első bibliafordítás készítője.

Mások szerint nem a Müncheni kódex evangéliumát ismerte az átdolgozó, hanem annak egy már átdolgozott szövegváltozatát.

A fordítás nyelve fejlettebb és gördülékenyebb az előzőnél, az átdolgozó jobb fordítói készséggel rendelkezett, mint elődei. Egy folyamatos fejlődési fokozat második tagjának tekinthető. Átmenetet alkot az Apor kódex és a Keszthelyi kódex nyelve és stílusa között.

Ennek a szövegváltozatnak az elterjedtségéről nem beszélhetünk. Nincs ugyanis más irodalmi emlékünk, amely erről tanúskodna.

b) Keszthelyi kódex

Rokonságban áll az első fordítással a Keszthelyi és Kulcsár kódexben megőrzött szövegrész is.

A Keszthelyi kódex a Festetics Könyvtár tulajdona. 222 lap. Velikei Gergely ferences szerzetes másolta 1522-ben, a vasmegyei Lékán. A szentírási könyvek közül Zsoltárok olvashatók benne.

Szövege jórészt megegyezik a Kulcsár kódexével amely a Magyar Nemzeti Múzeum tulajdona. 184 lap. Pápai Pál ferencrendi szerzetes másoló alkotása 1539-ből. A felsorolt két kódex nem a Döbrentei kódex alapján készült, ősforrásuk alapján állnak rokonságban.

c) Székelyudvarhelyi kódex

A Székelyudvarhelyi kódex szentírási szövegei: az ószövetségből Judit könyve és az újszövetségből evangéliumi részletek (Jézus beszédei). Mindkét fordítás korábbi szövegre vezethető vissza.

Judit könyve valószínűleg az első fordítás elveszett szövegének változata, az evangéliumi részletek pedig a Döbrentei kódex szövegével állnak rokonságban.

108 lap. Nyujtódi András fráter fordítása, amelyet húgának e szavakkal dedikált: „Íme azért én szerető húgom, Nyujthódy Judit, az te neveden való zent asszonnak könyve, mellyet én a te szegény bátyád … megírtam az deáki betűről az magyar nyelvre…”

Lemérhető az első fordítás hatása: a Szentírás különböző szövegeiből összeállított imádságos könyvek készültek.

3. A második magyar bibliafordítás

Jordánszky kódex

Ezt a szöveget, amely terjedelmére nézve kisebb az előző fordításnál, a Jordánszky kódex őrizte meg. Az Esztergomi Főszékesegyház Könyvtárának tulajdona. Mindvégig egy kéz írása.

A szöveg terjedelemét csak az Érdy kódex haladja meg. Gazdagon díszített szép írású kódex. Nagy kár, hogy egy része hiányzik. Tartalma: Mózes öt könyve (amelynek egyes részei hiányosak), Józsue és a Bírák Könyvének részletei, a 4 Evangélium, az Apostolok Cselekedetei, Szent Pál levele a Zsidókhoz, Jakab, Péter két, János három és Júdás apostol levele, illetve a Jelenések könyve.

A fordító és a másoló neve egyaránt ismeretlen. A kódex ószövetségi része 1516-ban, az újszövetségi pedig 1519-ben készült. Nyelvjárása meglepően hasonlít a mai dél-dunántúli nyelvjáráshoz. A stílus észrevehetően szép fejlődést mutat: egyenletesebb, magyarosabb, kifejezőbb, erőteljesebb.

A fordítás azonban minden bizonnyal nem forgott közkézen.

4. Fordítástöredékek

Az eddig ismertetett kódexeken kívül nagyobb szentírási töredékeket találunk még a következő kódexekben is:

a) Festetich kódex

208 lap. Pálosrendi másoló készítette Kinizsi Pál özvegye, Magyar Benigna részére 1493 körül. Prózában fordított zsoltárokat (2., 8., 18., 23., 62., 66., 92., 94., 95., 99., 109., 112., 116., 119-133., 147-150.) tartalmaz, valamint részleteket Dániel könyvéből, Lukács, János evangéliumából. Stílusa az eddigiektől teljesen elütő, egyedül a

b) Czeh kódex

Czeh kódex-szel rokon, amelyet ugyancsak Magyar Benignának készített F.M. 1513-ban. Tartalmazza a 109., 112., 121., 126., és a 147. zsoltár fordítását.

c) Az Érdi kódex

1524-27 között készült, prédikációkhoz textusul szolgáló ó- és újszövetségi részleteket tartalmaz. A Magyar Nemzeti Múzeum tulajdona, 334 levél. A legterjedelmesebb kódex, másolója ismeretlen karthauzi szerzetes.

d) Winkler kódex

A Winkler kódex a Budapesti Egyetemi Könyvtár tulajdona. 184 lap. Ismeretlen kéz munkája. Keletkezési idejéül1506-ot jelölhetjük meg. Evangéliumi részleteket, többek között a szenvedéstörténet szövegét közli.

Több kisebb kódex sorolható még fel, ezek azonban nem érintik közelebbről a magyar biblia történetét, ezért mellőzhetők.

Megemlíthető még a hagyományban élő Báthori László féle bibliafordítás is, amelynek szövege a mai napig ismeretlen. Többen úgy vélik, hogy ezt a fordítást tartalmazná a Jordánszky kódex, de ezt a feltevést eddig nem bizonyították.

Báthori László a XV. század második felében a budaszentlőrinci pálos kolostor tagja volt, ahol több szent életrajzát írta meg, és állítólag lefordította a teljes Szentírást –írja Pintér Jenő.

A hagyomány szerint Mátyás király a budai könyvtárában őriztette a kéziratot. Hogy valóban elkészült-e a fordítása, kétséges; de ha megvolt is, akkor sem állítható, hogy azonos a Jordánszky kódexben lévő szöveggel.[14]

Báthoriról Gyöngyösi Gergely tesz említést 1525-ben írt pálos-krónikájában.

Összefoglalás

A mondottakból kitűnik, hogy a kódexirodalom kora sem volt magyar bibliafordítás híjával. Az újszövetségi könyvek közül a Vulgáta általánosan ismert és elfogadott szövegét ültették át magyar nyelvre a biblia első magyar fordítói. Nehéz és fáradságos munkára vállalkoztak, de fáradozásaikat siker koronázta. Fordításaik szövege azután fejlődött, csiszolódott, tökéletesedett az átdolgozások során, együtt fejlődve a magyar nyelvvel. A másolással megbízott szerzetesek nem jegyezték le a Szentírás minden könyvét, csak azokat válogatták gyűjteményekbe (florilegiumokba), amelyek közkedveltségnek örvendtek, s amelyek a kultuszban, vagy a magán használatban a legalkalmasabbak voltak. Mindenkor legkedveltebbek voltak a Jézus életét, szenvedését, megváltó halálát elbeszélő evangéliumok, és a zsoltárok. A szöveget általában prózában fordították; a verses fordítás elenyészően csekély. Az alkalmazott versforma a magyaros ősi nyolcas, páros, vagy csoportrímekkel. A kort jellemző zárszóként álljon itt az Úr imájának szövege az akkori kiejtés szerint, Máté evangéliumából:

Mü Atyánk, ki vagy mennyekben, szenteltessék te neved. Jőjön te országod. Legyen te akaratod, miként mennyen es azonként földön. Mi (testi kenyerünk felett való) kenyerünket adjad mü nekönk ma. És bocsássad mü nekönk mü vétetönket, mikint es mü bocsátonk nekönk vétetteknek. És ne vigy münket kisértetbe. De szabadits münket gonosztól. Ámen.[15]

II. fejezet: Reformáció és ellenreformáció

1. Komjáthy Benedektől Káldi Györgyig

A magyarnyelvű biblia széleskörű elterjedését csak a könyvnyomtatás hozhatta létre. A nyomda feltalálásának kultúrtörténeti értéke szinte felbecsülhetetlen. Így vált lehetővé az iskolák széles hálózatának kiépítése, ahol a nép gyermekei is elsajátíthatták az olvasás és a betűvetés tudományát. Így lehetett a biblia népkönyvvé, a magyarság egyik legkedveltebb olvasmányává.

Komjáthy Benedek

A nyomtatásban megjelent első fordítás Komjáthy Benedek munkája: „Az zenth Paal leueley magyar nyeluen” 1533-ban látott napvilágot Krakkóban. Címlapja nagy részét a magyar címer fedi, hátlapját pedig a Frangepán család címere borítja.

Özvegy Perényi Gáborné (Frangepán Katalin) nyalábvári udvarában nevelősködött Komjáthy Benedek, amikor úrnője felkérte a fordítás elkészítésére. Volt ugyan Perényinének egy régebbi korból származó kéziratos bibliája, de ennek szöveghűségében kételkedett, nyelvét pedig Komjáthy találta nehezen érthetőnek. Így vált időszerűvé és készült el ez a fordítás Perényiné költségén.

A levelek elé írt argumentumok (tartalmi kivonatok) képzett hittudósra vallanak, de ez nem Komjáthy eredeti munkája, hanem Rotterdami Erasmus Újszövetségéből vette át és fordította le magyar nyelvre. Fordítása nehézkes, bőbeszédű, terjengős. Úgy akarja adni a szöveget, hogy mindjárt benne legyen a megértéséhez szükséges magyarázat is.

A múlt század végén plagizálással vádolták Komjáthy Benedeket, amikor Fraknói Vilmos 1879-ben felfedezte az ún. „Krakkói töredék”-et. Ez a töredék egy nyomtatott lap, amely megegyezik Komjáthy fordításának egy részletével. Ebből egyesek azt gyanították, hogy az Erasmus használatát is eltitkoló szerző egész terjedelmében eltulajdonította és sajátjaként adta ki egy korábbi fordító fáradságos munkájának eredményét.

Szilády Áron úgy igyekszik a vád ellen megvédeni Komjáthyt, hogy a kérdéses lapot a fordítás próbanyomásának mondja.

Harsányi István pedig úgy vélekedik, hogy „Komjáthy olyan nyomtatványából való, amely csak a római levelet foglalta magában Erasmus tájékoztató magyarázataival együtt.”[16]

Ha nem igaz is a plágium vád, nehezen lehet kimutatni, miben követte az előző fordítót, Erasmust és a Vulgátát, mert tele van magyarázattal, amely a fordítás hűségének rovására megy.[17]

A fordítás élvezhetetlensége lehetett az oka annak, hogy nem igen terjedt el és értéke rohamosan csökkent.[18]

Hengeres Lőrinc 1564-ben nyolc dénárért vette meg azt a példányt, amely jelenleg az Egyetemi Könyvtár tulajdona.

Fogyatékosságai ellenére is becses irodalmi emlékünk, amely sok régi szót és kifejezésmódot örökített meg számunkra.[19]

Sok vita folyt az irodalomtörténészek között Komjáthy vallásáról. Egyesek – így Szilády Áron – szerint protestáns volt. Fraknói pedig így ír róla: „Azokhoz tartozott ő, akik Luther tanainak befolyása alatt állottak, noha nem szakadtak el a katolikus Egyháztól”[20]

Azt tudjuk Komjáthy szavaiból, amelyeket Előszavában ír, hogy úrnője udvarában szerzetesek éltek, és ha Komjáthy protestáns lett volna, nem kapott volna megbízást a fordítás elkészítésére.

Különös az a tény is, hogy bár az Előszóban utal az új hithez való csatlakozásra, ám ugyanakkor arról is beszámol, hogy a Szentatyákat is buzgón forgatta, hogy feladatát jól teljesíthesse. Előszavát Kisasszony napjáról keltezi, a munkát pedig szent Gergely pápa estéjén a nagymisére való harangozáskor fejezi be.

A hivatkozások, valamint a katolikus környezet kizárják protestáns voltát.

Pesti Mizsér Gábor

Három évvel később, 1536-ban hagyta el a nyomdát Pesti Mizsér Gábor „Újtestamentom”-a. Nem az egész újszövetséget tartalmazza, hanem csak a négy evangélium fordítását. Bécsben jelent meg, a teljes címe így hangzik: „Novum Testamentum, seu quattuor evangeliorum volumina, lingua Hungarica donata Gabriele Pannonio Pesthino interprete; Vy Testamentum magyar nyeluen.”

Pesti Gábor személyéről annyit tudunk, hogy „nemzetsegerewl Mysser nemzetbewl walo”. Szülei papnak szánták, ő azonban – bár nagyon vallásos volt – nem érzett papi hivatást, s nem akart pap lenni. Ezzel nagy szomorúságot okozott szüleinek, akik azt gondolták, hogy minden kiadásuk, amelyet fiuk neveltetésére fordítottak, kárba veszett.

Két évvel az újszövetség megjelenése után, 1538-ban mondta meg fent említett szándékát szüleinek, majd Erdélybe ment, ahol Izabella királyné titkára lett. Asszonya megbízásából többször járt diplomáciai küldetésben is.

Pesti Gábor is ahhoz a táborhoz tartozott, amelyik rokonszenvezett a hitújítással, de az Egyház szétszakításának nem volt híve. Szívvel lélekkel Erasmus követője volt, s szívesen az ő fordítását követte. A munkát széljegyzetekkel látta el, s a négy evangélium után az egyes vasár és ünnepnapokra szóló pericopák (szakaszok) táblázatát közli, majd pedig az egyes szentek ünnepére rendelt szakaszok jegyzéke következik.

Szabadon választhatott a Vulgáta és Erasmus fordítása között, hiszen a trentói (tridenti) zsinat csak később, 1546-ban definiálta a Vulgáta tekintélyét.

A fordítás nyelve gördülékeny, magyaros, felülmúlja az addigi fordítók munkáját, sőt még az utána következő Sylvester János nyelvezetét is.

Toldy Ferenc azt írja róla, hogy előnyére szolgált a fordítónak a régi magyar irodalom ismerete, amiből igen ügyesen használta fel mindazt, ami hasznos volt, a meg nem felelőt pedig még ügyesebben kerülte ki.

Értékes munkát végzett is Pesti Mizsér Gábor, de nem végzett teljes munkát. Fordításából hiányzanak: az Apostolok Cselekedetei, az apostolok levelei, valamint az újszövetség egyetlen prófétai írása, a Jelenések Könyve.

Erdősy (Sylvester) János

A fentebb említett hiányosságot pótolta a teljes Újszövetség lefordításával az első protestáns magyar bibliafordító: Erdősy (Sylvester) János. Munkája 1541-ben, Buda elvesztésének évében jelent meg Sárváron.

A fordító személyéről tudjuk, hogy 1504 táján született Szinyérváralján. Egyetemi tanulmányait Krakkóban végezte, majd Wittembergben tűnt fel, ahol Luther tanainak követőjévé, evangélikussá lett.

Itthon nem szívesen fogadták protestáns hitelvei miatt, de Nádasdy Tamás nádor védelmébe fogadta, és gyermekei nevelését bízta rá. Ekkor nyomtatták ki bibliafordítását. Később a Bécsi Egyetem tanára lett. Egy idő után eltűnt a történelemkutatók szemei elől. Egyesek szerint Csehországban telepedett le, mások szerint Debrecenben halt meg. Élete végéről nincs biztos adatunk.

Munkájának címe: „Új Testamentum magyar nyelven, melyet a görög és deák nyelvből újonnan fordítánk a magyar népnek keresztyén hitben való épülésére.”

A kiadás költségeit a nádor fedezte, s a munka is az ő nyomdájában készült el Sárváron, Abádi Benedek vezetésével.

A Szentírást görög eredetiből fordította, de felhasználta a Vulgatat és Erasmus fordítását is. A könyvek sorrendjében a Vulgatat követi, nem Luther bibliáját.

Műve ajánlását és az egyes könyvek tartalmát disztichonokban írta meg. Mai olvasata:

„Próféták által szólt régen néked az Isten,

azt kit ígért, végre megadta fiát.

Buzggó lílekvel szól az most néked ezáltal,

Kit hagya hogy hallgas, kit hagya hogy te kövess.

Az ki zsidóul és görögül és végre deákul

Szól vala rígen, szól neked itt magyarul,

Minden nípnek az ű nyelvén, hogy minden az Isten

Törvényinn éljen, minden imádja nevét.

Itt vagyon az rejtek kincs, itt van az kifolyó víz,

Itt vagyon az tudomány, mely örök íletet ád.”

Az Apostolok cselekedeteiben pedig így emlékezik meg Szt. Pál üldöztetéséről:

Fogságot szenved, nyomorog Pál, végre halálra

Őt keresik titkonn, a fene népek előtt.

Lásd, mint szenved az Istennek szolgája hamissan,

Melyet meg nem győz a hazug emberi nyelv.”

A fejezetek versekre beosztását nem alkalmazza, s kissé terjengős fordításához nem ad magyarázatokat.

Folyamatos stílusú, jó magyarságú munka. Az ajánló és a tartalmi kivonatot adó disztichonjaiban olyan gyakorlattal kezeli a szavakat, s olyan pontos a szótagszám elosztása, hogy ebben a korban páratlanul áll a klasszikus verselésben Magyarországon.

Munkája nagy népszerűségnek örvendett, amelyet tanúsít a második kiadás megjelenése is (Bécs 1574). Népszerűségét elsősorban nagyszerű párverseinek köszönhette, amelyeket országszerte kívülről megtanultak.

Benczédi Székely István

1548-ban, hét évvel Sylvester fordításának megjelenése után egy ószövetségi kötet került az olvasók kezébe:

Benczédi Székely István : Zsoltároskönyve – amint előszavából értesülünk, héber eredetiből prózában készült. Fordítását többek kérésére adta ki.

Egyik elődjének munkáját sem használta fel, mert vagy nem ismerte, vagy nem férhetett hozzá.

Fordításának nyelve nehézkes, az eredeti szöveghez még a szórendben is ragaszkodik. Minden zsoltárhoz ad magyarázatot, amelyek sokszor erőltetettek. Teljesen újszövetségi értelmet tulajdonít a zsoltároknak, s azokkal akarja bizonyítani a hitigazságokat.

Heltai Gáspár

1550-ben a közóhajnak kívánt eleget tenni, amikor arra vállalkozott, hogy három társával, Gyulai Istvánnal, Ozorai Istvánnal és Wizaknai Gergellyel lefordítja a teljes Szentírást.

1515 körül született Szeben megyében (Heltau = Nagydisznód?). Wittembergben tanult, majd 1545-ben hazatért. Kolozsvár lelkészévé választotta. Ott nyomdát állított fel, ahol „Catecismus minor” címmel evangélikus hittankönyvet adott ki. Heltai az irodalom más területein is szerzett magának érdemeket. Különösen állatmeséi voltak közkedveltek. 1559-ben kálvinistává lett, 1568-ban pedig unitáriussá. 1574-ben halt meg.

A közös vállalkozás első kötete: Mózes öt könyve 1551-ben jelenik meg. A címlapon nincs feltűntetve, hogy miképp osztották meg a munkát. Egyes adatok arra engednek következtetni, hogy Gyulai István volt a főmunkás, a lapszéli magyarázatokat pedig Wízaknai Gergely készítette. A bevezetésben elmondja Heltai, hogy főképp az eredeti héber szövegeket követték, de egyéb fordításokat is felhasználtak (Vulgata, Erasmus, stb.)

A második kötet Jézus, Sirák fia könyvét tartalmazza. Ugyancsak 1551-ben jelent meg. A kéziratot Tolnáról küldték Kolozsvárra, a fordítók nincsenek megnevezve. Az egész könyv előtt bő tartalmi összefoglalást adnak, az egyes fejezeteket pedig rövid tartalmi kivonatok előzik meg.

Ugyancsak 1551-ben hagyta el a nyomdát a a negyedik kötet, amely a 4 nagy- és a 12 kispróféta könyveinek magyar fordítását tartalmazza. A fordító társaság közös munkájának eredménye.

A harmadik kötetben a Példabeszédek könyve, a Prédikátor, az Énekek éneke és a Bölcsesség könyve jelent meg 1552-ben. A részletmunkák fordítóinak nevét nem jelölték meg. A homályosabb részleteket zárójelbe tett magyarázatokkal igyekeznek érthetővé tenni.

Nyolcéves szünet áll be a kiadások sorozatában. A sorozat ötödik kötetében a Zsoltárok könyve jelent meg 1560-ban, Heltai Gáspár nevével.

A hatodik kötet ismét a fordító társaság munkája. Ebben az újszövetségi könyvek jelennek meg. A fordító bizottság tagjai: Egri Lukács, Szegedi Lajos és Heltai Gáspár. A kiadás éve 1562.

A sorozat utolsó kötete a hetedik: „A Biblia Második Része” címmel jelent meg 1565-ben. Tartalma: Józsue, Bírák, Sámuel és a Királyok könyvei.

A kiadásból hiányoznak: a Krónikák, Ezdrás, Nehemiás, Eszter és Jób könyve.

Sajnos ez a fordítás sem teljes A hiányzók azért nem jelenhettek meg, mert Heltai akkor már nagy anyagi nehézségekkel küzdött. Harmadik vallását, illetőleg annak híveit, az unitáriusokat a többi protestánsok üldözték, és ekkor Heltai is tönkrement.

A kötetek fordítása nem egyöntetű, de ez érthető a két fordító társaság ismeretében. A munka nem egységes munkaterv szerint folyt, és nincs tudomásunk előre meghatározott követelmények megfogalmazásáról.

Az egyes kötetekben megjelent szentírási könyvek nem a Szentírásbeli kánon szerinti sorrendet követik. Azt jelentették meg, amivel éppen készen voltak. Jelentősége mégis nagy, mert sok olyan könyvet bocsátott közre, amelyek addig hiányoztak a magyar kiadásokból.

Nyelvezete magyaros, és az akkori élő nyelvet követi. Mégsem terjedt el általánosan, nem vált közkedveltté. Maradandó hatást sem tudott elérni. Nem fogadták szívesen olyan ember munkáját, aki hitében, vallásában ilyen állhatatlan volt és ilyen gyakran váltogatta azt.

Mélius Juhász Péter

Az ószövetségi történeti könyvek második részét Heltaiékkal egyidőben fordította le Mélius Juhász Péter.

1565-ben adta ki Debrecenben Sámuel két- és a Királyok két könyvét.

Ajánló levelében beszámol a munkájáról: A fordítást összevetette a görög bibliával és a „bölcs fordításokkal”. Úgy igyekezett fordítani, hogy sem a betűt, sem az értelmet ne hagyja el.

A fejezetek előtt rövid összefoglalást ad, és minden fejezet után külön magyarázatot közöl. Önállóan fordít és nyelve is elég jó. Az értelem visszaadására törekszik a zárójelbe tett magyarázattal.

Egyes vélemények szerint az Újszövetséget is kiadta Szegeden (Harsányi István idézi Horányi Elek és Ember Pál tanúságát). Ebből a kiadásból egyetlen példányt sem maradt fenn.

Félegyházi Tamás

Az 1580-as években Félegyházi Tamás református prédikátor is vállalkozott az Újszövetség fordítására. Ekkor pedig Sylvester már két-, Heltai egy kiadásban közkézen forgott. Az volt a célja, hogy minél többen olvashassanak magyarázatos bibliát.

A címlapon utalást találunk arra, hogy a görög eredetiből fordított. A lapszélen magyarázatokat közöl, de ha a hely kevés, akkor a lap alján folyamatosan folytatja. Nyelvezete ma már idegenszerűen hat, bár a maga korában jónak tekintették.

A magyarázatokból kitűnik kálvinista felfogása, amiért a kálvinista körökben szíves fogadtatásra talált. Munkáját nem tudta befejezni, 1586-ban érte a halál. Gönci György fejezte be a fordítást, és ugyancsak ő rendezte sajtó alá. A kiadás költségeit Debrecen város viselte.

1609-ben a második kiadása is megjelent, de ebből ma már egy példány sem ismeretes.

Bogáti Fazekas Miklós

Valószínüleg Benczédi fordítását használta fel 1582 táján megjelent verses zsoltár átdolgozásaiban Bogáti Fazekas Miklós, unitárius prédikátor, amelyeket nemzeti dallamokra írt.

A zsoltárokon kívül a kötet tartalmazza az Énekek énekét és Jób könyvét is, amelyeket ugyancsak versbe szedett. Az utóbbiak szabad fordítások. Munkájában többször megcsillan a költői tehetség, általában azonban nehézkesnek mondható.

Károlyi Gáspár

A protestánsok leghíresebb bibliafordítója 1529 körül született Nagykárolyban. Teljes neve Károlyi Radics Gáspár. Tanulmányait Wittembergben végezte. Hazájába 1559-ben tért vissza, amikor Gönc község prédikátorává fogata. A kerület prédikátorai „szenior”rá választották, ami kb. megfelel a katolikus esperességnek. Később a kerület szuperintendense lett.

1586-ban fog hozzá a fordításhoz. Egy év múlva harmadszor házasodik. Ekkor már öreg ember, és attól fél, hogy nem futja ereje a nagy munka elvégzésére. 1590-ben jelenik meg a Biblia, és rá két évre befejezi földi pályáját a „nagy öreg” bibliafordító, a „gönci istenes vénember.”

A fordítás munkájában elsősorban Pelei János teológus, a gönci tanító volt segítségére. Lehetséges, hogy Károlyi felhasználta elődjének Benczédi Székely Istvánnak megkezdett munkájától maradt fordítási részleteket is. A munka dandárját azonban egymaga végezte.

Felhasználta az eredeti szövegeket is, de legikább a latin fordításokat tanulmányozta: leginkább a zsidó Tremellius heidelbergi tanár latin bibliáját, akit a versekre való felosztásban is követett. A már meglévő magyar bibliákat is figyelembe vette és felhasználta Luther bibliafordítását is.

A nyomtatási költséget Rákóczi Zsigmond, a későbbi erdélyi fejedelem, s főként Báthori István országbíró adományából állították elő.

A biblia kiadására németföldről hozattak nyomdai felszereléseket, és innét szállították a szükséges papírost is. A nyomdát Vizsolyban, a Gönc szomszédságában lévő Báthori birtokon állították föl. A nyomdai munkát Mentskovits Bálint másfél év alatt végezte el. A Biblia 1590-ben jelent meg egy fólió alakban, 7-800 példányban, 1204 oldalon.

Az egyes fejezetek élén olvashatjuk a tartalom rövid kivonatát. Ahol a szöveg homályos, vagy nehezen érthető, ott magyarázatot is ad a lap szélére.

„Előbeszéd”-ében erősen kifejezésre jut kálvinista volta, ahol éles hangon támadja a Vulgátá-t, hogy abból némely szavak, esetleg mondatok kimaradtak, másütt azonban betoldások találhatók. Sokszor igaza van, azonban ő még a Vulgáta fordítójánál is jobban beleesik ebbe a hibába.

Néhány példa arra, amit Károlyi elmarasztal, ugyanakkor maga is elkövet: Elhagyásokkal vádolja a Vulgátát, ugyanakkor ő pl. Jeremiás könyvében 56, a Rómaiakhoz írt levélben 25 olyan hibát követ el, amelyről a protestáns Ballagi Mór is így vélekedik: „az eredeti szöveggel egybevetvén, lehetetlen csonkítottnak nem ismerni fel.”[21]

Ugyancsak: „sokszor egy oldalon, három-négy versenként is találkozunk olyan helyekkel, ahol vagy egyes szók, vagy egész mondatok kimaradtak, s ez már csakugyan semmiképpen nem menthető.”[22]

Betoldásokat is gyakran alkalmaz: „Gondolatait a szöveg közé csúsztatja, amelyek sokkal veszedelmesebbek, mint a Vulgáta anyagi bővítései. Pl.: Gen. 6.4.: … „legyenek tehát napjai százhúsz év”….olvassuk az eredeti szövegben, míg Károlyi fordítása: „ engedek nekik megtérésre százhúsz esztendőket…”

A fordítás nyelvezetéről így vélekedik Ballagi Mór: Héberül jól nem tudott…fordítását leginkább másodrendű latin auktorok után eszközölte” Állítását az I. Kron. 9,10-ből is bizonyítja, amelynek fordítása az eredetitől eltér, és csak Tremellius és Junics fordításával egyezik.[23]

Erről a kérdésről bővebben ír Káldi György SJ is a Vulgáta alapján készült fordításának bevezetőjéhez csatolt Oktató Intésben. (ld. a csatolt 1. sz. mellékletében).

Károlyi fordításának stílusát is keményen bírálja Ballagi:

„Károlyi irálya nem tanulmányozott, parlagian magyar, de azért mégsem természetes; nem feszesen az idegen szöveghez alkalmazkodó, mégsem szép; mert hangarány és kifejezési szabatosság nélkül áradozik. Nyelvezete a közbeszéd színvonalán ritkán emelkedik felül, és ott is úgy forgolódik, hogy meglátszik: formáról, nyelvcsínről tudata sincs: told, fold, változtat az eredetin, hogy annak tartalmi mását adja, nem is sejtvén azt, hogy irodalmi műnél a forma átváltoztatásával a neme is átváltozik; mást mond, mert másképp van mondva.”[24]

Úgy vélem túl szigorú Ballagi bírálata, mert a nép élő nyelvének alkalmazására való törekvése az érthetőséget szolgálta, és végül is célt ért, mert a kiadás nagyon hamar népszerű lett. Abból a szempontból is furcsa a bírálat, hogy Ballagi Mór protestáns létére szembeszáll a fordítást nagyra értékelő és s szöveghez ragaszkodó protestáns biblikusokkal.

A fordításnak – hiányosságai mellett – elvitathatatlan érdemei vannak: nyelve, stílusa egységes, ha mai szemmel nézve ódon, avult is. Az is tény, hogy ez a fordítás az első ismert teljes szövegű magyarnyelvű biblia. Ez lett a magyar protestantizmus általánosan elfogadott „Vulgátá”-ja, a legtöbbet – mondhatnánk egyedül –használt bibliája.

A Károlyi Biblia kiadásai

Szenczi Molnár Albert

1608-ban Hanauban Szenczi Molnár Albert rendezte sajtó alá Károlyi fordítását. A kimaradt verseket beiktatta. A helyesíráson és a nyelvi hibákon végzett javításokat. Amelyik könyvhöz nem volt tartalmi kivonat, vagy magyarázat, azt pótolta. A parallel helyek konkordanciáját a lapszélen tűntette fel.

A kiadás az eredetinél jobban kezelhető formában jelent meg és a végéhez csatolták Szenczi verses zsoltárfordításait. 1500 példányban jelent meg.

Szenczi Molnár Albert nem a Károlyi biblia átdolgozásával, hanem főként zsoltár fordításaival írta be nevét a magyar irodalomtörténetbe. Munkája „Psalterium Hungaricum” címmel jelent meg Herbornban 1607-ben. A fordító liturgikus könyvnek tekintette a Zsoltárok könyvét, és mint ilyet fordította le. Szép, határozott, magyaros dallamra énekelhető szöveget akart adni.

Két francia fordítónak, Clemens Marothusnak és Theodorus Bezának verses fordítását ültette át magyar nyelvre. Jól sikerült, gördülékeny nyelvezetű, magyaros szövegű Zsoltároskönyvet adott ki.. Annyira megkedvelték zsoltárait, hogy még napjainkban is éneklik, imádkozzák.

Oppenheimben 1612-ben magyarázatok nélkül jelentette meg Szenczi Molnár Albert a következő kiadást nyolcadrét alakban. A tartalmi kivonatokat megrövidítette. A példányszámról nincs adat.

1644-ben Lőcsén Brewer Lőrinc tizenkettedrét alakban adta ki a vizsolyi biblia újszövetségi részét.

1645-ben pedig a teljes fordítás új kiadása látott napvilágot Amsterdamban, nyolcadrét formátumban, Jansenius János költségén.

1657-től 1661-ig tartott az u.n. „Váradi Biblia” nyomtatási munkája, amelyet Köleséri Sámuel látott el lapszéli jegyzetekkel. A kiadás költségeit a protestáns főurak adták össze. A kiadásból hiányoznak a deutero-kanonikus könyvek (protestánsok szerint apokrifusok). Ivrét alakban adták ki Tótfalusi Kiss Miklós szerint 1500, mások szerint 6000 példányban.

Szántó (Arator) István SJ

Bibliafordítása Károlyi munkájával egy időben készült. A jezsuita rend utasítására kezdett a fordításhoz az erdélyi Znióváralján, ahonnét Bocskai István hajdúi elől – akik a kolostort feldúlták és felégették –1606-ban Olmützbe menekült.

A fordítás elkészítésében 1612-ben bekövetkezett halála akadályozta meg, ugyanis ekkor már másodszor fogott bele az újszövetségi könyvek lefordításába.

Ritka szónoki erejével és tudományos képzettségével kimagaslott kortársai közül. Kevés magyar írónak volt Szántó (Arator) Istvánéhoz hasonló balszerencséje: művei mind odavesztek a tűzvészben. Ahogy maga írta: ”negyven év minden fáradságos munkája odaveszett.” (ld. 2. sz. melléklet)

Pintér Jenő szerint megmaradt művei mások irodalmi dicsőségét gyarapították. Korunkban is vannak, akik azt állítják, hogy Káldi György használta fel az ő bibliafordítását saját fordítása készítésénél. Erre a véleményre az alábbiakban még visszatérünk.

2. Káldi Györgytől Tárkányi Béláig

Amint az előzményekből ismert, Károlyi Gáspár bibliája nagy népszerűségre tett szert. A katolikusok közül is sokan vették és olvasták. A Katolikus Egyház vezetői nem nézték jó szemmel, hogy híveik egy protestáns fordító munkáját olvassák. Így kapta Káldi György, a fiatal jezsuita szerzetes azt a megbízást, hogy ültesse át magyar nyelve a teljes Szentírást.

Káldi György SJ

1573. február 4-én született (1. sz. melléklet) Nagyszombatban, a Herény nemzetségből származó Káldi családból, akik a vas megyei Káld községről kapták a nevüket. Valószínűnek tekinthető, hogy alapfokú iskolai tanulmányai elvégzése után Kutasy János nagyprépost, a későbbi esztergomi érsek fogadta udvarába és vállalta a további taníttatását, neveltetését. Amikor felnőtt, ígéretet kapott a Nagyszombati nagyprépostságra, és hogy erre alaposan felkészülhessen, Kutasy Rómába küldte, hogy ott tanulmányait kiegészítse. Káldi soha nem lett nagyszombati prépost, mert 1598-ban Rómában belépett a Jézus Társaságba. Magyarországi rendházakba került, később német rendházakban volt újoncmester és gyóntató, majd a Nagyszombatban alapított Jezsuita Gimnázium igazgatója lett. Élete végén a Pozsonyi Rendház kormányzójává nevezték ki, ahol nagy része volt az ottani gimnázium megalapításában is.

1634. október 30-án Pozsonyban hunyt el.

Káldi korának kiemelkedő személyisége volt, kiváló szónok, jó szervező. Sok hányattatás, Bethlen hajdúi elől menekülés, a nagyszombati városi tanács részéről ért megnemértés, sok zaklatás ellenére is hatalmas munkakedvvel és szorgalommal dolgozott. Négy nyelven prédikált hibátlanul, és a politikai élet színpadán is megjelent, mint Bethlen Gábor követe, akit egy alkalommal „két órán át tartó kemény beszéddel megfeddett.”

Mivel Káldi „az isteni és az emberi tudományokban egyaránt jártas volt”, írja róla az Elogia defunctorum Societatis Jesu, méltán esett rá a választás, és gyulafehérvári tartózkodása idején megbízást kapott a Szentírás lefordítására.

Ezt megelőzően nem volt Káldi szándékában a bibliafordítás. Erre utalnak Oktató Intésének (ld. 2. sz. melléklet) szavai:

„Adta volna Isten, hogy mind ez ideig a jó magyarok az ő régies Isten szerént való együgyűségükben megmaradtak volna, és a visszavonásnak és a hazugságnak lelke a konkolyt közibe ne hinthette volna, bizony sem Országnak pusztulását, sem Nemzetünk között gonosz feslett erköltsnek ennyire való elmaradását nem láttuk, s nem kesergtük volna. Tovább is el lehetett volna a mi Nemzetünk Magyar Biblia nélkül, megelégedvén a Tanítóknak Magyarázásaival. Mert noha tagadhatatlan, hogy Isten igéjének sok jelen hasznai vagynak, mindaz által is bizonyos, hogy azoknak a hasznoknak megnyerésére nem szükséges, hogy mindnyájan olvassuk a Szent Írást, holott ez sokaktól nem is lehetséges, hanem elég az, hogy kiki a Tanítók Magyarázatjából azt értse, ami az ő hivatalához kívántatik.”[25]

Mégis nekifogott a munkának, és hamarosan el is készült azzal.

A budapesti Egyetemi Könyvtárban őrzik Káldi György fordításának kéziratát, amiből megtudhatjuk a munka végzésének teljes menetrendjét. (ld 3. sz. melléklet).

Az újszövetséggel kezdi a fordítást Gyulafehérváron 1605. október 11-én, majd 59 nap múlva, december 9-én fejezi be. Az ószövetségen egy évig és három hónapig dolgozik, és 1607. március 25-én fejezi be Olmützben. Jeremiás könyvét még Gyulafehérváron fejezi be 1606. október 3-án, Ezekielt pedig Olmützben kezdi meg 1607 januárjában.

A kézirat 1186 számozott oldalnyi fordítást, és 118 oldal név és tárgymutatót tartalmaz. Vékony tollú, apró betűs írása szép és jól olvasható. Több helyen látható a szövegben törlés, de a javítás tintája más. A szöveget két hasábban közli magyarázatok nélkül, a margón jelölve a versek számozását.

Kéziratát a következőképp (ld. 1. sz. melléklet) fejezi be:

“Laus Deo Trino et Uni, qui dedit velle et perficere….cuius etiam Verbi in utero Virginis sanctissimae incarnati die finem imposui 25. Martii 1607. Olomucii”[26]

A kötetet az 1800-as évek második felében a Központi Papnevelő Intézet növendékei köttették be, hogy azt az enyészettől megóvják (ld.1. sz. melléklet).

Feltűnő, hogy ilyen rövid idő alatt elvégezte a fordítás nehéz munkáját, s ezért is támadják meg egyesek Káldi fordításának eredetiségét. Jóllehet 1607-ben elkészült Káldi a fordítással, mégis csak 1626-ban adták ki nyomtatásban.

Ha a kézirat szövegét összevetjük a nyomtatott szöveggel, azt tapasztaljuk, hogy helyenként lényeges és terjedelmes eltérés van a kettő között. Ezért állította Ballagi Mór: „ a kinyomtatott szöveg egészen más fordításnak mondható.”[27]

Egyesek, pl Holl Béla is, azt a véleményt tartják, hogy a nyomtatás előtt Káldi kezébe került a Szántó-féle fordítás.[28] Ezt a feltevést cáfolja

– egyrészt Szántó (Arator) István maga, aki azt írta: ”elvesztettem minden ingóságomat, és negyven év írásos munkásságát”,

– másrészt Káldi a következőképpen (ld. 2. sz. melléklet): „A mi rendünkön való Istenben elnyugodott Pater Stephanus Arator, sok esztendeig nagy munkával fáradott a Bibliának magyar nyelvre való fordításában: én azt nem tudván, ……az 1606. esztendőben, Mindszent havának tizenegyedik napján, az igaz Bibliának fordításához kezdettem, és Istennek kegyelméből végbe vittem.[29]

A fentebb említett znióváraljai tűzvészről beszámolnak a rendtörténet krónikásai is. Húsz év hosszú idő, és ennyi állt rendelkezésre Káldinak fordítása csiszolgatására, de az is lehetséges, hogy a módosításokat azok hajtották végre, akiket Káldi az ellenőrzésre felkért: „egynéhány tudós ember kezébe adtam, hogy által olvasván, ha mi fogyatkozást találnának benne, helyére hoznák” Oktató Intés – (ld. 2. sz. melléklet).

Az átjavított szöveg 1626-ban nagy ívrét alakban, díszes címlappal jelent meg 2000 példányban, ezzel a címmel:

„Szent Biblia. Az Egész Keresztyénségben bévött Régi Deák bötűből Magyarra fordította a’ Jesus alatt Vitézkedő Társaságbéli Nagy-Szombati Káldi György Pap. Nyomatta Béchben A’ Kolóniai Udvarban Formika Máté. M,DC,XXVI. Esztendőben”

A fordítás kinyomtatására Bethlen Gábortól 1000 aranyat kapott, a kincstár 100 arannyal járult a költségekhez, ezen kívül Pázmány Péter is hathatós támogatásban részesítette, és adományokat kapott más főuraktól is.

A címlapot követő számozatlan lap egyik oldalán a tartományfőnök és Pázmány engedélye olvasható, a másik oldal pedig a tartalomjegyzék. A mű 1173 oldalra terjed, amelyet 3 oldalas kiegészítés követ: „némely zsidó, görög és egyéb idegen nyelvű igéknek és neveknek magyarázata.”

A tárgymutató 32 számozatlan oldalnyi: „Bibliára való Lajstrom” címmel, amelyet követ a sajtóhibák: „Nyomtatás közben esett fogyatkozások” jegyzéke.

A fordításban a Vulgáta szövegét követte. Maga írja: „a Szent Bibliát úgy fordítottam, amint az igaz Régi Deák Betűvel találtam”.[30]

Ezért protestáns részről kemény kritikával illették. Káldi, mintha előre megérezte volna a támadást, a csatolt Oktató Intés 9-14. fejezetében (hasáb) védekezik azok ellen, akik a Vulgátát ellenzik. A trentói zsinat atyái a sok évszázadon keresztül használt és kipróbált Vulgátára a hitelesség pecsétjét ütötték, és a zsinat azt kívánta, hogy a felolvasók, fordítók és vitázók a Vulgáta szövegét használják. Ezt a zsinati előírást követte Káldi a fordítás alapszövegének kiválasztásakor.

Káldi azonban ismerte Heltai és Károlyi bibliáját (amint arról szigorú kritikát ír az Oktató Intés 25. és 42. hasábjában (ld. 4. sz. melléklet).

Heltai hatása érezhető, pl. a Gen. 49,11-ben, ahol az általánosan használt „vemhe” helyett a Heltai használta „csitkó” (csikó) szót alkalmazza. Korábbi bibliafordításokban a csitkó egyedül Heltainál fordul elő.

Káldi nemcsak arra törekedett, hogy a bibliai szöveg értelmét adja vissza, hanem ahol csak lehetett szó szerint fordított. A helyes értelem visszaadására irányuló törekvése csaknem mindenütt sikeres volt. Néhol azonban homályos a szöveg, ami abból adódott, hogy törekedett a szó szerinti fordításra is. A Vulgata kihagyásos (u.n. elliptikus) helyeit nem egészítette ki a trentói határozat következtében.

Ballagi Mór így ír Káldi fordításáról: „Öntudatos műgonddal fordít; keze alatt a nyelv elveszti merevségét, és könnyűszerrel simul az idegen észjáráshoz. Az előtte szokásban volt körülírásos modor, a fogalmakat inkább leíró, mint jelző kifejezésmód nála eltűnik, s ezáltal a beszéd szintúgy nyer érthetőségében, mint szabatosságában.”

„Nyelve oly könnyű folyású, hogy az olvasó észre sem veszi, ha itt-ott idegenszerű fordulatot lop be a magyar beszédbe, és néhol oly szólást tesz kelendővé, amely nem egészen igazolható. A tökély e fokára Káldi csak lassan fejlődve jutott el és éppen ez teszi a birtokunkban lévő kéziratát oly becsessé, hogy módot nyújt a fejlődés menete tanulmányozására.”[31]

Fő jellemzője Káldi fordításának a szabatosság. Az eredeti szöveg szavainak és kifejezéseinek legjobban megfelelő magyar szavakat és kifejezéseket válogatta ki. Az akkor még pallérozatlan magyar nyelv nehézkes kifejezéseivel nehéz volt visszaadni a latin nyelv hajlékony finomságát. Bibliáját országszerte örömmel fogadták, mégis Károlyi népszerűbb volt a protestánsok körében, mint Káldi a katolikusokéban.

Káldi György fordítása mind szöveghűség, mind irodalmi értékeit tekintve felülmúlta minden elődje fordítását. Még a kényes ízlésű Kazinczy Ferenc tetszését is megnyerte, aki Verseghy Ferenc próbálkozásait bírálva így nyilatkozik: „Ki ő Káldi mellett! Hol áll ő Káldi megett! kinek valóban nem méltó saruit is feloldozni.”[32]

Két évszázadon keresztül változatlan formában forgott közkézen a fordítás, mert az 1732-ben és 1782-ben kibocsátott második és harmadik kiadása változatlanul közölte az első kiadás szövegét.

A XIX. sz elején és különösen a nyelvújítás korában érezni kezdték, hogy Káldi nyelve is elavult, és szükségessé vált az átdolgozása, esetleg teljesen új fordítás készítése.

Péchy Simon

Káldi bibliájának nyomtatása idején (1626-ban) kezdi meg a Zsoltároskönyv magyarra fordítását a protestáns Péchy Simon, Bethlen Gábor erdélyi fejedelem kancellárja.

Héber eredetiből prózában fordított, s 1629-ben már a zsoltárok magyarázatával is elkészült. Fordítása meglepően magyaros és egészen önálló. Nem szóról szóra fordít, hanem a gondolati tartalom minél hívebb visszaadására törekszik.

Megpróbálkozott az ószövetség fordításával is: a Genezis és az Exodus maradt ránk ebből a fordításból.

Zsoltároskönyvének kéziratát a székelyudvarhelyi Unitárius Főgimnázium őrzi. A fordítást a M.T.A. megbízásából Szilády Áron rendezte sajtó alá. Mózes első két könyvének Péchy féle fordítását Marosvásárhelyen őrzik.

3. Biblia kiadások

Evangéliumos könyvek

A XVI. sz. végén gyakran jelent meg protestáns kiadásban az „Evangéliumok és Epistolák könyve” (pl.: 1590-93 Vizsoly, 1593 Kolozsvár, 1595-97 Szeben…)

Ennek ellensúlyozására adta ki a katolikus Kopcsányi Márton 1616-ban „Evangéliumos Könyv”-ét.

A bibliográfiai adatok szerint 1711-ig 42 kiadásban jelent meg katolikus és protestáns evangéliumos könyv Magyarországon.

Teljes Szentírás

Katolikus kezdeményezés nem történik a Szentírás új fordítására. Ez a korszak nem nevezhető a katolikus bibliakiadás dicső korszakának. Elsősorban protestáns kiadások, többnyire Károlyi átdolgozásai kerülnek a könyvpiacra, bár 1661 és 1685 között nem jelent meg protestáns biblia kiadása sem.

Misztótfalusi Kis Miklós

Misztótfalusi Kis Miklós az általánosan érzett bibliahiányon akart segíteni. Amszterdami egyetemi évei alatt elsajátította a könyvnyomtatás mesterségét is, amelyben művészi fokra képezte magát.

Gondosan átdolgozva adta ki Károlyi fordítását nyolcadrét alakban, szép kiállításban, 3500 példányban. Az ő kiadásával indult meg a Károlyi biblia sűrű kiadása.

A Károlyi Biblia néhány kiadása:

1700 – Amsterdam, sajtó alá rendezte: Misztótfalusi Kis Miklós;

1704 – Cassel, mások szerint Nürnberg, Endtner Márton kiadása;

1714 – Lőcse, Bél Mátyás rendezte sajtó alá;

1717 – Lipcse, ifj. Köléresi Sámueltől;

7 utrechti kiadása a következő:

1730, 1737, 1745, 1747 –Jeromos von Alpen kiadásai;

1757 –ismeretlen kiadó

1765 – Öri Fülöp Gábor és Balogh Soós Mihály egyetemi hallgatók, akik igyekeztek a hibákat kijavítani;

1794 –Kisszántói Pethe Ferenc kiadása

3 bázeli kiadás:

1751 – Szatmárnémeti Pap István és Török Ferenc egyetemi hallgató kiadása;

1764, 1770. – Imhof János és Fia rendezte sajtó alá.

Káldi bibliája kétszer jelent meg a XVIII. században:

1732-ben Nagyszombatban, ívrét alakban;

1782-ben változatlan formában Budán. Mindkettőből elhagyták az Oktató Intést.

Annak ellenére, hogy a reformátusok az Angol Bibliaterjesztő Társulatra ruházták a Károlyi Biblia kiadási jogát, ebben az időben is készültek újabb protestáns fordítások.

Komáromi Csipkés György

Az 1680-as években kezdett új fordításba a debreceni Kollégium tanára, Komáromi Csipkés György.

Munkájában Becskeháti István és Kisfalvi Tamás volt segítőtársa. A munka oroszlánrészét azonban Komáromi Csipkés György maga végezte. A címlapon is csak az ő neve szerepel.

A fordítást Debrecen város adta ki Leydenben 1715-ben, 4000 példányban. 1718-ban készült el a nyomtatás, de nem jutott el Debrecenbe, mert a szepesi kamara lefoglalta és a kassai jezsuitákra bízta a cenzúrázást. A vizsgálat sok helyen kifogásolta a szöveget.

1720-ban mégis úgy rendelkezett az udvar, hogy a lefoglalt könyveket ki kell adni a debrecenieknek. Erdődy egri püspök azonban megtagadta a kiadást, és magánál tartotta az időközben Egerbe szállított Bibliákat.

1754 novemberében az új püspök, Barkóczi Ferenc, a püspöki palota udvarán nagy tömeg jelenlétében megégettette a Liceum pincéjében raktározott könyveket.

A Hollandiában maradt példányok közül 900 mégiscsak eljutott Debrecenbe.

Komáromi az eredeti nyelvekből fordított, amelyet csaknem mindenütt szó szerint követett. Tömör fordítása azonban sok helyen homályos és kifogásolható. Nem örvendett nagy elterjedtségnek, ugyanis:

– megjelenése előtt – szállítás közben – jelentős hányada elveszett, illetve egy része Egerben megsemmisült;

– a megszokott nyelvezetű régi fordítás kedvelői nem nagy érdeklődéssel fogadták az új szöveget.

Torkos András

Bár általánosságban az evangélikusok is Károlyi bibliáját használták, mégis hozzáfogott Torkos András győri evangélikus lelkész az Újszövetségnek eredeti görög nyelvből való lefordításához.

A fordítással elkészült, de a kiadását már nem érte meg, időközben meghalt. Fia, aki ugyancsak Győrött volt lelkész, rendezte sajtó alá apja fordítását.

A Bibliához egy „Elöljáró beszéd”-et csatolt, amely a magyar bibliafordítások múltjával foglalkozik.

A fordító hűségre törekedett, és ezt sikerült is elérnie. A nehezebb részeket magyarázatokkal látta el. 1736-ban Wittenbergben jelent meg ismeretlen példányszámban. Használata nem lett általános.

Szeniczei Bárány György – Bárány János – Sartorius János

Ugyancsak evangélikus fordítók kiadásában jelent meg az Újszövetség 1754-ben, a szászországi Lauban-ban. A fordítók Szeniczei Bárány György – Bárány János és Sartorius János voltak.

Az egyes könyvek elé tájékoztatót írtak, a fontosabb versekhez pedig szövegmagyarázó, és erkölcsi vonatkozású értelmező jegyzetet csatoltak.

Lefordították az Ószövetségi könyveket is, de ez nem jelent meg. Ez a fordítás sem talált általános bevezetésre, terjesztésre.

Szepesy Ignác fordítása és annak előzményei

A XIX. sz. második évtizedében a katolikus vallási életben égető bibliahiány mutatkozott. Szükség volt tehát egy új fordításra, vagy legalább a régi fordítás ismételt kiadására. Ez azonban két súlyos akadályba ütközött:

– ekkor tört ki Kazinczy híres epigrammái nyomán a nyelvújítási harc;

– az egyházpolitikai élet kedvezőtlenül alakult.

Nem volt tehát ajánlatos elsietni a dolgot, mert a nyelvújítás forrongó-kavargó nyelve gátolta Káldi fordításának átdolgozását is. Egy szentíráskiadás hosszabb időre szól (20-30 évre), s nem lehetett tudni, hogy mely szavak fognak megmaradni a nyelvben és melyek halnak ki.

A napóleoni háború veszteségeit úgy igyekezett pótolni az udvar, hogy nem töltötte be a megüresedett püspöki székeket, és így az interkaláris jövedelmeket a kincstár hajtotta be. Báró Fischer István egri érsek 1818-ban megdöbbenten olvasta esperesei jelentését: a legtöbb plébánián nincs Szentírás, és papjai nem egy helyen protestáns bibliákat használnak.

Fischer érsek, Jordánszky Elek kanonok és gróf Széchenyi Ferenc – a Nemzeti Múzeum alapítója – akart ezen a hiányon először segíteni. Jordánszky megtudta, hogy a budai nyomdában van még 400 bekötetlen Káldi biblia, és ezeket Széchenyi költségén megvásárolta, aki már előzőleg 4.000 forintot adott neki a biblia kiadás költségeire.

A felvásárolt bibliákat 1818. márciusában ki is osztották. A legtöbb példány (50) az esztergomi főegyházmegye plébániáira jutott, 20 db-ot adtak a Széchenyi által patronált plébániáknak, a többit pedig szétosztották a többi egyházmegye között. Ezzel segítettek ugyan a pillanatnyi szükségen, gyökeres orvoslást azonban nem tudtak adni.

Új kiadás tervezésébe fogytak tehát: Jordánszky ragaszkodott ahhoz, hogy Káldi fordítását jegyzetekkel is ellássák és az Oktató Intést is – bizonyos javításokkal – hozzá csatolják, ezt azonban Fischer érsek ellenezte. 1818-ban körkérdést intézett az összes egyházmegyéhez:

1. Változatlan, vagy javított kiadásban jelenjék-e meg Káldi bibliája?

2. Legyenek-e benne jegyzetek?

A válaszok október végére érkeztek vissza. A Szentírás kiadását mindenki égetően szükségesnek tartotta, de a kiadás tartalmára vonatkozóan nem voltak egy véleményen. Kilenc püspök a változatlan kiadást sürgette, nyolcan az avult kifejezések kijavítását ajánlották, csak egyedül Rudnay Sándor erdélyi püspök, a későbbi prímás kardoskodott az eredeti szöveg alapján készítendő új fordítás mellett. Véleményéhez ezután csatlakozott a váci káptalani helynök is. A jegyzeteket hárman ellenezték, a többiek mindannyian jegyzetes kiadást kívántak.

Fischer érsek munkatársat keresett Káldi szövegének átjavításához, és ezt Verseghy Ferencben vélte megtalálni, aki rövid idő alatt benyújtotta a tervezetét az érseknek. Közben az a hír járta, hogy az ország új esztergomi érseket, tehát prímást kap, és nemzeti zsinat is van készülőben, tehát a munkát egy időre elhalasztották. Azt várták, hogy annak vezetését majd az új prímás vegye át, a kérdés tartalmi részét pedig majd a zsinaton tárgyalják meg.

1822. szeptember 2-án megnyílt a zsinat, és az ötödik napirendi pont foglalkozott a Biblia kérdésével. A zsinatot azonban már nem érte meg sem Ficher érsek, sem Széchenyi Ferenc.

Az új prímás Rudnay lett, aki továbbra is szívügyének tartotta a Szentírás kiadását.

Verseghy egy disszertációt készített, amelyet próbafordításaival elküldött a prímásnak, akinek megtetszett az új fordítás. Verseghy azt remélte, hogy a zsinat őt bízza meg a fordítás elkészítésével, de a zsinat résztvevőire jellemző konzervativizmus megbuktatta az új fordítás tervét. Úgy döntöttek, hogy a Káldi szöveget változatlanul kell kiadni.

„A zsinat döntése:

1. Minden könyv elé függesztessék rövid bevezetés, amely a könyv szerzőjéről, a könyv keletkezési idejéről tartalmazza a tudnivalókat.

2. Az egyes fejezetek előtti rövid tartalom vettessék össze a Vulgata e részeivel.

3. A helyesírási hibák, az író elírásai, a nyomdász tévedései küszöböltessenek ki, de csak a margón, vagy a vonal alatt.

4. A kiadás minden gondja a prímásé legyen”.[33]

„Mégis csalódott a magyar katolikus, bibliát váró nemzet. …a zsinat aktái a legmagasabb helyen hiába várták az approbációt…(a zsinat) Magyarország jobb sorsát, nyugodtan fejlődő jövőjének alapját rakta le … de a határozat végrehajtása elmaradt”.[34]

Amit a zsinat nem ért el, azt Szepesy Ignác báró egymaga elvégezte. A zsinat után 12 évvel kiadta a Szentírás teljes, új fordítását.

1831-ben Rudnay meghalt anélkül, hogy a zsinat határozatát megvalósíthatta volna, és a prímási székre ismét évekig tartó üresedés köszöntött be. Nem lehetett tehát remélni, hogy a Káldi biblia megjelenhet.

Szepesy fordításának története azért is érdekes, mert bepillantást nyújt az akkori kormány jozefinista politikájába, amely még az annyira kedvelt és jozefinista püspöknek, mint Szepesy, sem engedte meg a szabad tevékenységet.

Szepesy nem maga végezte a fordítás nehéz munkáját, hanem társakat keresett maga mellé. Mint az újszövetségi kötet előszavában mondja: „Több segédeket megkértem, de mindenkinek írását magam minden lehetséges vigyázattal olvasom, és ahol szükséges, igazítom.”[35]

Munkatársait is ismerjük: „Aigl Pál, Farkas József, és Kelemen József pécsi kanonokok, Jónás József, Ranolder János, Virágh Mihály, Vörös Mihály pécsi teológiai tanárok, Peitler Antal püspöki titkár, Hőbe Károly levéltáros, Végh István esztergomi pap és Potyó Ferenc főesperes Erdélyből”.[36]

Az újszövetséget fordították le először, amelyet József nádornak ajánlottak, és 1833-ban nyomdába adtak.

1834-ben azonban Mérey titkos tanácsos értesítette a kancellárt Szepesy munkájáról, amelyet nem adott be állami cenzúrára, és több püspök szerint

„önkényesen változtatott a szövegen” és ilyen módosított szöveget ad ki. A kancellár kivizsgáltatta az ügyet, majd egy kenetes hangú levélben felkérte Szepesyt, hogy néhány püspökkel nézesse át a fordítást, vagy küldesse be a királyhoz.[37]

Erre a levélre Szepesy abbahagyatta a munkát és a nyomtatást is leállíttatta. A püspöki kar beavatkozására és kérelmére azonban tovább folytathatták a munkát, ha a megjelenés előtt minden kötetet átvizsgálnak a püspökök, és így a munkát a püspöki kar adja ki.

Szepesy fordítása tulajdonképpen mindent megvalósított, amely az esperesi koronákon, vagy az egyházmegyei tanácskozásokon problémaként felvetődött. Minden könyv elé előszót írt rövid történeti és tartalmi áttekintéssel, és az egész szöveget magyarázó jegyzetekkel látta el, a Szentatyák tanítása szerint. Külalakja is más, mint az eddigi Káldi kiadásoké. Az Ószövetséget 4, az Újszövetséget 2 kötetre osztotta, nyolcadrét alakban.

Teljes címe: „Szent Írás, vagyis az Ó(Új) Szövetségnek Szent Könyvei, Magyarul Káldi György Után a Közönséges Diák Fordításból az eredeti Görög Betűre figyelmezve, Jegyzetekkel Négyesi Báró Szepesy Ignátz Pétsi Püspök Felügyelése alatt, Pozsonyban, Belnay örököseinek betűivel. 1834-1835-1836.”

A hosszú készület és hányattatás után megjelent bibliát ingyen osztatta ki Szepesy az egyházmegyei hivatalokkal. A nagy gonddal és fáradsággal készített biblia nem talált kedvező fogadtatásra. Tárkányi Béla így beszélt erről a Magyar Tudományos Akadémia előtt:

„A szent buzgalomnak és nagy áldozatnak nem felelt meg az eredmény. Azon kívül, hogy 10-12 dolgozótárs keze alatt nem lett a munka egyöntetű, és felette sok helyen paraphrasissá szélesedett ki a fordítás, – egy megfoghatatlan sajátság, t.i. a köz szokástól eltérő és makacs következetességgel az egész munkán keresztül erőszakolt írásmód élvezhetetlenné tette a különben nagy tudománnyal, igen becses jegyzetekkel készült és valóban jobb sorsra méltó művet, amely csakhamar megjelenése után főleg e sajátsága miatt méltán megrovatott, éles bírálat alá vevén azt Vass László egyetemi tanár a Tudományos Gyűjteményben”[38]

A Tárkányi által megnevezett Vass L. a pesti egyetem teológiai tanára volt. Már az első kötet megjelenése után kegyetlen bonckés alá vette a munkát a Tudományos Gyűjtemény c. folyóiratban.[39]

Kimutatta a bevezetés tudományos és történelmi tévedéseit, a fordítás és a jegyzetek helytelenségét, és rámutatott az itt-ott ”nehéz, darabos és gyalulatlan” nyelvezetre is. Nem sokat enyhítette ezt a bírálatot az sem, hogy Vass L. az elején kidicséri Szepesy buzgóságát, tudományszeretetét, és a bírálat végére odaveti: „a fordítás a kifogások ellenére sem veszti el betsét”.[40]

Nem is terjedt el Szepesy fordítása, nem tudott meghonosodni, pedig másodszor is kiadták javított kiadásban: 1851-ben jelent meg Budán, Bucsánszky könyvkereskedő költségén.

A javítás munkálatait Szabó József esztergomi teológiai tanár végezte. A közkívánat minduntalan Káldi szövegéhez tért vissza, ezt dolgozta át röviddel ezután Tárkányi Béla is.

4. Tárkányi Béla és a XIX. századi bibliafordítások

A XIX. században végre megvalósulhatott a nemzeti zsinat kívánsága: kiadták Káldi bibliáját részben új fordításban, részben pedig átdolgozásban. Ez a kiadás volt Tárkányi Béla bibliafordítása

„A sokat emlegetett 1822-iki pozsonyi zsinat ősz atyái körében – olvassuk Tárkányi egyik értekezésében – az akkori hercegprímás, Rudnay mellett egy fiatal áldozópap forgolódott, akit vidám élénksége, megnyerő szép külseje, nyájas, előzékeny társalgási modora, emellett alapos képzettsége s munkabíró tolla a közkedvesség méltó tárgyává tett … legmélyebben az hatotta meg szívét, amely a Szentírás új átdolgozását vitatta … Ezen ifjú áldozópap a katholikus magyar Sionnak most köztiszteletben álló agg Simeonja, Bartakovics Béla volt. Alig foglalta el Egerben főpásztori székét, első gondja a Szentírás új átdolgozására irányult, mire minden módon alkalmas egyént keresett.”[41]

Bartakovics felhívására több próbafordítást nyújtottak be. Többek között titkára, Tárkányi Béla József is beterjesztette a Genezisből való fordítási részletét. Az ő fordítása nyerte meg leginkább az érsek tetszését, és így Tárkányi kapott megbízást az új fordítás elkészítésére.

Így ír erről maga Tárkányi: „Én is bátorkodtam egyet bemutatni Mózes I. könyvéből, aminek eredménye atyai felhívás, főpásztori parancs lett; s hogy igazolva legyen ez esetben is Dávid király mondása hogy Isten a kisdedek és a csecsemők szája által viszi végbe a dicsérete, és Szt. Pál szerint: a világ erőtleneit választja ki az erősek megszégyenítésére (1.Kor. 1,27.) … ifjúkorom lelkesedésével fogtam hozzá a munkához; Isten a hamar ellobbanni szokó emberi lelkesedéshez megadta a kitartás kegyelmét is. 10 év alatt sikerült Káldi nyomán az egész Szentírást átdolgoznom.[42]

A tíz év egyik felét Egerben, másik felét a Tisza partján, etyeki plébániáján töltötte szorgalmas munkában. Amikor a fordítás elkészült, az Apostoli Szék bírálókat nevezett ki, köztük Lenovics érseket, aki hatvan oldalra terjedő és minden csekélységet figyelembe vevő bírálatot nyújtott át a fordítónak. A bírálók által kifogásolt helyek átjavítása után nyomdába került a fordítás.

1860-ban jelent meg bemutatóként a Zsoltároskönyv fordítása. Szabatosan, híven, szinte szó szerint fordít. A zsoltárok szókincse gazdag, mondatfűzése könnyedebb mint Káldié. Lényeges hibákat nem követ el, de a finomságok ellen időnként vét.

1865-ben hagyta el a nyomdát a teljes kiadás ilyen cím alatt:

„Az Ó- és újszövetségi Szentírás a Vulgata szerint, figyelemmel az eredeti szövegre, Káldi György fordítása nyomán, jegyzetekkel, átdolgozva. Az Apostoli Szék jóváhagyásával. Eger, 1865.”

A Szent István Társulat adta ki 10.500 példányban. Hírverés, propaganda nélkül is nagyon kelendő volt. Csupán a Religio mutatta be az első füzetet megjelenésekor rövid, meleghangú ismertetésben. A teljes kiadás megjelenésekor a prímás körlevelében méltatja a fordítást, és egyszersmind a Szentírásról és annak olvasásáról ad intelmet és útmutatást.[43]

Ballagi Mór, – maga is bibliafordító – így ír Tárkányi fordításának nyelvezetéről: „Tárkányi fordítása a legszólóbb tanúság arról, hogy nyelvünk Heltai óta mennyit fejlett, mennyit nyert szókincsi szabatosságában úgy, mint szerkesztési könnyedségben és hajlékonyságban; de Tárkányi szabályozott előadású nyelve, könnyű folyású irálya modern színezetű, s éppen azért nem arra való, hogy az Ószövetség ódon egyszerűségét, vagy az újszövetség egészen sajátos nyelvezetét visszatükrözze.”[44]

Tárkányi erre a kritikára így válaszolt: „Ha a biblia és annak fordítása nem volna egyéb, mint az őskornak drága ereklyéje, akkor teljesen osztanám tisztelt tagtársunknak fordításomról való véleményét. Hanem ez esetben a XIV. századbeli bibliánkat, vagy ha ennél régibb még volna, ezt követelném visszaállítani az újabb fordítások által jogtalanul kiszorított helyre.

De mivel a Biblia nem csupán nyelvemlék, hanem az élet mindennapos könyve, amellyel semmi más könyv nem állja ki a versenyt, amelyet semmi más könyv nem pótol, s amelyre olyan szükségünk van, mint a mindennapi kenyérre … azon meggyőződésben vagyok, hogy a nyelvtudományi tekintet miatt egy korszakot, egy nemzedéket sincs jogunk megfosztani attól, hogy a bibliát azon nyelvjárás szerint olvassa és élvezze, amely annak a korszaknak és nemzedéknek tulajdona. Sőt jogunk van követelni amaz elv érvényesítését, melyet a pozsonyi zsinaton a vágújhelyi prépost oly találóan fejezett ki, midőn mondá, hogy ’Káldit úgy kell átdolgozni, mint ő maga tenné, ha most még élne’ …”[45]

Fordításának nyelve magyaros, sőt népies. Ennek illusztrálására egy példa a Példabeszédek könyvéből: (26,27): „qui fodit foveam, incidit in eam”  „aki másnak vermet ás, maga esik bele”[46]

Tárkányi elérte azt a célt, amelyet a következő szavakkal tűzött maga elé: (a Szentírás) „rendeltetése az, hogy csakúgy helyet foglaljon a szegény ember mestergerendáján és kezében, mint a király asztalán”.[47]

Fordítását, amelyet általában Káldi-Tárkányi Bibliának neveztek, hamar elkapkodták, úgyhogy még két újabb kiadás kibocsátása vált szükségessé rövid idő alatt (1892 – Eger; 1916-17 – Budapest). Tárkányi fordítása a nép bibliája lett.

5. Zsoltárfordítások

Verseghy Ferenc

Verseghy Ferenc bibliafordítói próbálkozásáról fentebb már megemlékeztünk, amely a zsinat konzervativizmusa miatt kudarcba fulladt. Verseghy költő volt, tehát természetes, hogy a Szentírás legköltőibb könyve, s Zsoltárok könyve ragadta meg leginkább.

Fordításának talán az a legnagyobb értéke, hogy nagy kritikai és exegetikai (szövegelemzői) felkészültséggel rendelkezett. Az akkori legjobb német és francia exegéták munkája alapján dolgozott, bár maga is jól tudott görögül és héberül. Sokszor tér el a Vulgatától, sokszor fordít jobb, az eredeti szövegnek megfelelő szóval.

Fordításait az Egyházi Értekezések Tárában tette közzé 1820 és 1822 között. Zsoltárait jegyzetekkel is ellátta, mert arra készült, hogy ezt iktatja bele bibliafordításába.

Nagy tudományos körültekintése ellenére sem sikerült jó fordítást készítenie. Sokszor túlságosan szabadon fordít, és nem adja a szöveg pontos értelmét. Munkája nem terjedt el, nem vált közkedveltté: régies nyelvezete nem tetszett a nyelvújítás nemzedékének. Mégis nagy érdeme van Verseghynek, mert az ő kezdeményezésére indul meg szinte versenyezve a Zsoltároskönyv fordítása.

Verseghyvel egy időben már a cenzúrára nyújtja be fordítását Poroszkai váci kanonok. Fordításba kezd Guzmics Izidor, Virágh Benedek, Egyed A., Sulyánszky A., Lázár M., Győri B., Kálmán K., akik közül csak Guzmics és Kálmán fordítását érdemes bővebben tárgyalni:

Guzmics Izidor

Guzmics Izidor (1786-1839) bencés szerzetes volt. Alapos felkészültséggel és írói tehetséggel rendelkezett. 1832-ben adta ki fordítását „Zsoltároskönyv (Új fordításban) Guzmics Izidor kiadása” címmel.

Mozsgai József egri teológus így írt 1956-ban erről a kötetről zsoltárfordítás-történeti tanulmányában:

„Lehet, hogy ezeket a zsoltárfordításokat nem ő készítette. Erre mutat a címben ’Guzmics Izidor kiadása’ és a könyv elején lévő megjegyzés következő mondata:

Felette hasznos dolgot tőn azért, aki minket egy jó, az eredeti textussal szorosan együtt járó, mégis tiszta, világos értelmű magyarázattal ajándékozott meg’. Hogy ez a magyarázat az egyes zsoltárok végén álló magyarázó jegyzetekre vonatkozik-e, nem derül ki a kissé homályos értelmű szövegből.”[48]

A héber szöveget fordította le, amint azt a zsoltárok számozása is mutatja. Amikor a Vulgata eltér a héber szövegtől, ott mindig a héber szöveget követi. Fordítása hű és pontos. A nyelvújítás hatása érezhető rajta, de tartózkodik a közhasználatba még be nem vett szavaktól.

Kálmán Károly

Kálmán Károly verses fordítása: „Dávid király Zsoltáros Könyve” a század végén, 1883-ban jelent meg.

Fordítása költői, de nem felel meg a fordítás követelményeinek, mert az önkényesen versszakokra tördelt jambikus, trocheikus disztichonos sorok elvesztették fenségüket és erejüket.

Szabad fordításnak készült, tehát nem kell szöveghűséget követelni tőle. Ekkora szabadsággal azonban már nem lehet fordítani s Szentírást, mert így a munka inkább átdolgozásnak nevezhető.

Sok elavult nyelvújítási szót használt, bár ezek a szavak az ő korában még sokhelyütt használatosak voltak. Hibái mellett azonban el kell ismernünk, hogy a verses fordítás egyedülálló a maga koráig a zsoltárfordítások történetében, ha csak a formai szempontokat vesszük figyelembe.

Az alfabetikus zsoltárokat a magyar ábécé szerint adja vissza. Egyes fordításai szépek, komoly hangúak. Második kiadása 1884-ben, a harmadik 1892-ben jelent meg Budapesten.

6. Egyéb katolikus fordítók és fordítások

Csicsáky Imre

Csicsáky Imre munkája említésre méltó fordítás, aki 1885-ben magyarázatokkal ellátva kiadta Jeremiás siralmait új fordításban.

Hám Antal

Hasonló törekvés eredménye Hám Antal munkája, aki Jónás és Malakíás jövendöléseit fordította le és adta ki Budapesten a századforduló idején.

Zádori János

Zádori János balassagyarmati káplán nagy tudományos felkészültséggel fordította le Szent Péter apostol két levelét. A parafrázissal ellátott munkát 1861-ben adta ki a pesti egyetem, mint a Lenovits díj nyertesének pályamunkáját.

7. Protestáns fordítások

Néhány szó a református bibliafordítók XIX. századi tevékenységéről:

Ballagi (Bloch) Mór

Ballagi (Bloch) Mór 1840-41-ben kísérletezett bibliafordítással. Magyarra fordította és jegyzetekkel látta el a Pentateuchust (Mózes öt könyvét), amelyet öt kötetben jelentetett meg. A bilingvis kiadásban a fordítás mellett közölte az eredeti szöveget is. 1842-ben pedig Józsue könyvét adta ki „Első jósok” címmel, ugyancsak kétnyelvű kiadásban.

Ballagi a szabadelvű iskola követője volt, ezért szigorú bírálatban és kemény támadásban volt része, amely el is vette a kedvét a további fordítástól. Több elkészített fordítása kéziratban maradt.

Incze Dániel és Herpey Mihály

Incze Dániel és Herpey Mihály adta ki 1851-ben Kolozsvárott az Újszövetségi Szentírást két kötetben, amelyhez Wohlfort német exegéta magyarázatait fordították magyarra. Fordításuk kedvezőbb fogadtatásra talált mint Ballagi fordítása, mégsem tett szert maradandó sikerre.

Kámori Sámuel

Az evangélikusok első teljes bibliafordítását Kámori Sámuel pozsonyi evangélikus lelkész készítette. Előbb csak egyes részletfordításokat adott ki, majd 1870-ben a teljes Szentírás fordítását jelentette meg 1500 példányban. Modern nyelven akarta megszólaltatni a Szentírást, azonban sokszor túlzásba esett. Tájszavakat is bevett a szövegbe. Szójátékai sokszor erőltetettek

Fordításában a szöveghűségre törekedett, amit elég jól meg is valósított. Szokatlan nyelvezete miatt azonban kiadása nem lett sikeres. Nem tudta kiszorítani vallási közösségéből a Károlyi bibliát, amelyet bár sokszor átdolgoztak, éppoly régies, mint háromszáz évvel ezelőtt volt.

A protestáns fordítók általában egy-egy könyvet fordítottak le. Ezek részletes tanulmányozásához Harsányi István többször idézett munkája ajánlható.

8. Izraelita fordítások

A XIX. század derekától izraelita fordítások is megjelentek. Főleg Mózes és Eszter könyvének magyarra fordítását kezdeményezték, de a többi ószövetségi könyv közül is lefordítottak néhányat.

Rosenthal Móricz rabbi 1851-ben adta ki Dávid király énekeit. A fordítást Mendelsohn munkája alapján készítette, és héber-magyar kétnyelvű kiadásban jelentette meg.

Mózes első könyvét, a Genezist (Beresith) többen is lefordították, leginkább iskolai használatra. Ilyenek voltak Kohn Salamon 1868-ban, Reich Ignátz 1879-ben, majd Deutsch Henrik 1885-ben. Mindhárom fordítást Budapesten adták ki.

A prófétai könyvek közül

Ziegler Ignátz fordította Malachiás könyvét, és jegyzetekkel ellátva 1887-ben adta ki.

Perls Ármin Jeremiás siralmait (Pécs – 1889),

Steiner Márkus rabbi pedig Mikeás próféta jövendöléseit adta ki magyar nyelven bő magyarázatokkal 1894-ben.

Herskovizs Dezső disszertációként készített Joel próféta könyvéből 1894-ben Budapesten magyarázatokkal ellátott fordítást, amíg

Singer Jakab Jónás prófétai írásaiból fordított.

Pollák Kaim (1887-ben), Schőn József (1891-ben), majd Rosenberg Vilmos (1895-ben), illetve Stern Móricz (1900-ban) fordította le Eszter könyvét. Mindegyik kiadás Budapesten jelent meg, az utóbbi kettő bilingvis formában.

Lichtmann Mór fordította le és magyarázta Zakariás látomásait.

Füredi Ignácz adta ki Budapesten 1896-ban Józsue és a Bírák könyvét.

Hevesi (Handler) Simon fordításában Lugoson jelent meg 1904-ben Jób könyve.

Az Izraelita Magyar Irodalmi Társulat a magyar zsidóság nyelvének és istentiszteletének reformálása céljából bizottságot szervezett az Ószövetség teljes fordításának elkészítésére.

Ezt a fordítást 1898 és 1907 között adták ki Budapesten négy kötetben eredetiből fordítva. A korabeli kritika szerint a kiadás sem szöveghűség sem magyarosság tekintetében nem felelt meg a várakozásnak.

A szakkritika az idegenszerűséget tartotta a kiadás legfőbb hibájának. A tömörségre törekvő fordítók tartózkodtak a népnyelvi kifejezésektől. Munkájuk nem vált elterjedtté a magyar zsidóság körében.

Neményi Endre (Bp. 1917) a Zsoltároskönyvet verses átdolgozásban adta ki. A fordítás nem szabatos, hanem a zsoltárok átköltése, a gondolati tartalom átvételével.

Az Izraelita Magyar Irodalmi Társulat 1925-ben (öt kötetre tervezett) újabb fordítás első kötetét jelentette meg: „Biblia az ifjúság és a család számára” címmel, amely tartalmazza Mózes öt könyvét (kihagyásokkal).

Az első kötetet Blau Lajos fordította. (A többi kötet megjelenéséről nem sikerült adatot szereznem, bár lehetséges, hogy a többi kötet nem jelent meg)

III. fejezet: A magyar biblia sorsa a XX. század első felében

1. Katolikus bibliafordítások

Tárkányi Béla fordítását Samassa József egri érsek 1892-ben másodszor is kiadatta Egerben. Az érsek 5.000 példányt nyomtattatott, s bár az első kiadás is nem sokkal ezelőtt jelent meg, ez is hamarosan elfogyott, mivel a könyvpiacon hiánycikk volt a katolikus biblia, nagy volt a kereslet. Ezen a hiányon kívánt segíteni:

Soós István

P. Soós István karmelita szerzetes újra lefordította az újszövetségi könyveket, amelyekhez a szövegek előtt bevezetést, a szövegekhez pedig magyarázó lábjegyzeteket készített.

Fordítását a Magyar Karmelita Rendház adta ki 1911-ben. A Vulgáta alapján készített fordításon Káldi hatása érezhető. Nyelvezet, stílus magyarosság tekintetében nem múlta felül Tárkányi Béla munkáját. Haladást, fejlődést nem mutat, így nem is ért el tartósabb sikert.

A Szent István Társulat Bibliabizottságának fordítása

Soós István sikertelenségét látva, a Szent István Társulat elhatározta Tárkányi fordításának ismételt kiadatását. A harmadik – változatlan – kiadás 1915-1916-ban jelent meg három kötetben, nyolcadrét alakban.

Tárkányi munkáját is elérte azonban az emberi alkotások közös sorsa, az elavulás: a fordítás nyelvezete már nem elégítette ki a „modern” embert. A fordítás alakján is módosítani, javítani kellett. A külföldön megjelent fordítások kivétel nélkül összefüggések szerint egységes szakaszokban fordítják a biblia történeti elbeszéléseit. Sőt, ezt a formát használják a héber és görög szöveg újabb kiadásai is, Tárkányinál pedig minden vers külön bekezdés, tekintet nélkül a szövegösszefüggésre.

Giesswein Sándor 1911-ben, még Tárkányi fordításának harmadik kiadása előtt, egy új fordítás kiadásának gondolatát vetette fel. A szentírástudomány művelőit közös munkára hívta, és több próbafordítást kapott. A fordítók azonban távol laktak egymástól, nem tudtak és nem is tudhattak egységes munkát végezni. Így hát elakadt ennek az igen értékes kezdeményezésnek a megvalósítása.

1912-ben konferenciára hívta a Szent István Társulat a magyar biblikusokat. Kováts Sándort bízta meg ez a konferencia, aki a Királyok könyvéig jutott el a munkában. Bebizonyosodott, hogy egy embernek sok az egész Szentírás (1074+257=1330 fejezet) lefordítása és magyarázó jegyzetekkel való ellátása. Közbe jött az első világháború, amely nagyon hátráltatta a fordító munkáját. 1920-ban pedig meghalt Kováts Sándor, így ez a kezdeményezés is félbe maradt.

1921-ben Mihályfi Ákos lett a Szent István Társulat elnöke, aki még ez év május 12-ére találkozóra hívta Székely Istvánt, Pataky Arnoldot, Babura Lászlót, Martin Aurélt és Szinek Izidort.

Szentírásfordító Bizottság alakult, amelynek Mihályfi Ákos lett az elnöke. (A gyűlésről és a fordítás történeti adatairól Pataky Arnold számolt be 1934-ben a Szent István Akadémia előtt.)

Úgy határoztak, hogy az Újszövetség könyveit adják ki, és ezek közül is a történeti könyveket fordítják le először.

Székely István kapta az Evangéliumok és a Jelenések könyve fordítását.

Martin Aurél vállalta a többi újszövetségi könyvet.

Az Ószövetség könyvei fordításának feladatait az alábbiak szerint osztották meg:

Pataky Arnold a Zsoltárokat és a Próféták könyvét, a történeti könyveket Kmoskó Mihály vállalta el. A bölcsességi könyvek fordítása még nem volt sürgős, azokat egyelőre nem adták fordítóknak. Arra számítottak, hogy azokat később a Bizottságot kiegészítő tagokkal fordíttatják le.

Babura Lászlót kérték fel a cenzúrára.

A fordítás alapelvei a következők voltak:

- figyelemmel kell lenniük Káldi fordítására is, mégis teljesen új és modern fordítást kell készíteniük;

- a szöveget versről-versre magyarázattal kell ellátni;

- a fordítás alapja a Vulgáta, de figyelemmel kell lenni az eredeti szövegekre és a korábban kiadott fordításokra is.

Ha a szövegek eltérnének egymástól, a Vulgáta szövege kerülne a fordításba, az eredeti szöveg pedig a magarázó jegyzetbe. A homályosabb helyeken alkalmazhatnak ugyan szó közbeszúrásokat, amelyek a szöveg megértését könnyebbé teszik, de az ilyen szavakat mindig dőlt betűvel kell szedni.

A magyarázatokban elsősorban a tudományos jellegre törekszenek, s nem a szöveg erkölcsi értelmét fejtegetik. Az elv: nem prédikációt kell írni, hanem magyarázatot.

Az Újszövetségnek kétféle kiadását tervezték:

- az egyik bővebb magyarázattal két kötetben;

- a másik pedig kevesebb jegyzettel, egy kötetben (ún. Pengős Biblia).

Miután az elvekben így megállapodtak, hozzáláttak a munka mielőbbi végrehajtásához.

Székely István makacsul ragaszkodott az Evangéliumok „ódon zamatú patinás” nyelven való fordításához, de a többi fordító sem akart egyszerre szakítani a századok használatában megszentelt régies nyelvezettel. Hívei voltak ugyan a modern nyelv használatának, és a fordításban valóban szabadabban kezelték a nyelvet, mint Székely István a maga evangélium-fordításában.

A fordítás története így foglalható össze röviden, adatszerű áttekintésben:

Kmoskó Mihály más irányú elfoglaltságra hivatkozással kilépett a Bizottságból. Szinek Izidor ugyanez év őszén meghalt anélkül, hogy valamit is végzett volna. A Bizottságból így 1925-ig két tag munkája hiányzott, ekkor kiegészült: Aistleitner József, a keleti nyelvek professzora és Takács Ernő, a Ward kollégium szentírás tanára lépett a fordítók közé.

Aistleitner József kapta az Ószövetség bölcseségi könyveit, Takács Ernő pedig az Ószövetség régebbi történeti könyveit (Mózes könyveitől a Krónikák Második Könyvéig bezárólag) vállalta magára.

1926. január 20-án adta be Székely István az Evangéliumok fordítását és magyarázatát. A nehéz munka felőrölte az idős professzor amúgy is megviselt idegeit. A Jelenések Könyvét már nem tudta lefordítani. Martin Aurél két hét alatt átnézte a fordítást és a jegyzeteket, majd hamarosan ő is benyújtotta az Apostolok Cselekedeteinek jegyzetekkel ellátott fordítását.

Megállapodtak, hogy a kész fordítást a Bizottság valamelyik tagja vizsgálja át, és észrevételeit közli a fordítóval. Amiben nem tudnak megegyezni, azt a Bizottság elé viszik. A végső döntés a Bizottság joga. Ezután kerülhet a fordítás nyomdába. A korrektúrát a fordító végzi, majd a sajtóhiba korrektor is átnézi, és a kettejük megjegyzéseit a Bizottság vitatja meg. Az így kijavított munka kerül az egyházi cenzorhoz, Baburához.

Az első kötet anyagának bírálatát Babura László (Evangéliumok) és Takács Ernő (Apostolok Cselekedetei) végezte. A sajtóhiba korrektor Aistleitner József volt. A sorozat tárgymutatóját Takács Ernő szerkesztette.

1927. május 24-én megjelent az Újszövetség I. kötete. Röviddel ezután – megmagyarázhatatlan körülmények között – elhunyt Székely István. A Jelenések Könyvét ekkor Pataki Arnold veszi át, és az újszövetségi leveleket is elosztják a fordítók között. Martin Aurél megtartja a Római, az Efezusi, a Filippi, a Kolosszei, és a két Tesszaloniki levél fordítását, Pataky vállalja el a két Korinthusi, a Galata és a Zsidókhoz írt levél fordítását. Az ún. pasztorális (1-2 Timotheus, Titus, Filemonhoz írott) leveleket Takács Ernő fordítja le, a Katolikus leveleket pedig Babura vállalja el.

A cenzúrában új módszert vezetnek be, amely lényegesen megkönnyíti a munkát.

1928. május 19-én megjelenhetett az Újszövetség II. kötete, ősszel pedig a Pengős Biblia is piacra került.

Iványi János 1928 júniusában lépett be a Bizottságba, és Ezdrás, Nehemiás, Tóbiás, Judit, Eszter és az I-II. Makkabeusok könyvének fordítását vállalta magára.

1929 elején ismét két taggal csökkent a Bizottság létszáma: Martin Aurél kilépett, Babura László meghalt. Ezután gyorsított ütemben folytatták a munkát és Takács Ernő 1929-ben elkészítette az Ószövetség I. kötetének anyagát (Mózes I-től Királyok IV-ig).

1930-ban készült el az Ószövetség II. kötete, de csak két évvel később jelenhetett meg, majd 1935-ben került a nyomdába az Ószövetség III. kötete.

1935 decemberében már a teljes Szentírás megvásárolható volt öt kötetben, amelyből az I-II-III. kötet az ószövetségi, a IV-V. kötet pedig az újszövetségi könyveket tartalmazta.

Magas ára miatt azonban nem terjedt el szélesebb körbe, mert az árát, 40 pengőt, akkoriban csak a legjobb viszonyok között élők tudták megadni érte (amikor egy kistisztviselő havi jövedelme 70-80 pengő volt).

A „Pengős Biblia” bár olcsó volt, kivitele, külalakja miatt nem nyerte el az emberek rokonszenvét. Vastag papíron készült tizenhatodrét alakban, 130.000 példányban. Más híján azonban inkább ez az olcsóbb kiadás fogyott.

A fordítás nyelve a modern nyelv felé hajlott, egyedül Székely István fordítása volt archaizáló. A többiek igyekeztek a középúton haladni, hogy ezzel a konzervatívok igényét is kielégítsék, és a modern nyelvet akarók kívánságára is hajlandóságot mutassanak.

A kiadás nagy előnyét jelentik az apró betűs magyarázatok, amelyek minden szövegkritikai, tárgyi (dogmatikus, régészeti, történeti…) nehézséget tömören és világosan megmagyaráznak. A Szentírástudomány (akkori) eredményei maradék nélkül érvényesültek a magyarázatokban.

A költői könyvek fordítását verses formában szedték, hogy a keleti költészet egyik fő alkotó elemét, a gondolatritmust jól szemléltethessék. Az egyes könyvek előtt adott történeti bevezetés és tartalmi kivonat világos és tömör.

A „Pengős Biblia” több kiadást is megért. Eleinte változatlan külalakban került a közönség kezébe. 1946-ban egy kötetben jelent meg, nagyobb formátumban, szebb és olvashatóbb nyomtatásban.

Békés Gellért és Dallos Patrik Újszövetség-fordítása

1951-ben jelent meg Limbourghban, a Külföldi Magyarok Katolikus Akciója kiadásában egy igen ízléses kivitelű, szép nyomtatású újszövetségi Szentírás.

Ez az első magyar katolikus fordítás, amely nem a Vulgáta szövegét követi, hanem az eredeti görög szöveget.

1943-ban XII. Pius pápa „Divino afflante Spiritu” kezdetű apostoli körlevelében írt a Vulgáta katolikus egyházban elfogadott tekintélyéről:

„Senki ne gondolja, hogy az eredeti szövegek használata – a kritikai eljárások igénybevételével – a legkisebb mértékben is ellenkeznék azzal, amit a Trentói Zsinat oly bölcsen állapított meg a latin Vulgátával kapcsolatban. Mert a zsinati atyák, amint arról a zsinat története tanúskodik, nemcsak nem helyezkedtek szembe az eredeti szöveggel, hanem kifejezetten kérték a pápát, hogy …Isten Anyaszentegyházának … legyen lehetően javított görög és héber kódexe. Az akkori idők nehézségei és egyéb akadályok következtében nem lehetett teljesen megfelelni a kívánságnak, most azonban – mint ezt hisszük – igenis eleget lehet neki tenni, mégpedig, számba véve az összes katolikus tudós munkaerejét, kielégítőbb módon.

Ami a Trentói Zsinat határozatát illeti, hogy mindannyian hitelesként használják a latin Vulgáta fordítást, – mindenki tudja, hogy – csak a latin egyházra vonatkozik, mégpedig a Szentírás nyilvános használatát illetően, de kétségkívül semmi módon nem csorbítja az eredeti szövegek tekintélyét és erejét.

… Így tehát a Vulgáta kiváló tekintélyét, vagy mint mondják „hitelességét” a Zsinat mindenekfölött nem kritikai megfontolásból kiindulva alapozta meg, hanem sokkal inkább abból a törvényes használatból, amely annyi század folyamán az Egyháztól részesült …

Épp ezért a Vulgáta tekintélye tan dolgában nem akadályozza, sőt manapság inkább követeli, hogy ugyanazt a tanítást bizonyítsák és megerősítsék maguk az eredeti szövegek, és hogy állandóan azoknak a segítségéhez folyamodjanak, mint amelyek egyre világosabbá teszik és alátámasztják a Szentírás helyes értelmét.

Éppoly kevéssé tiltja a Trentói Zsinat határozata, hogy a hívek használatára és javára, valamint Isten igéjének könnyebb megértése végett modernnyelvű fordítások készüljenek, mégpedig egyenesen az eredeti szövegek alapján, mint ahogy tudomásunk szerint már vannak is ilyenek sokhelyütt, dicséretes módon, az egyházi hatóság jóváhagyásával.[49]

A Békés-Dallos kiadás előszavában olvassuk: „A külföldi Magyarok Katolikus Akciója megalakulásától kezdve kötelességének tartotta, hogy ennek az óhajnak eleget tegyen, és az újszövetségi Szentírást mai magyar nyelven, könnyen kezelhető kiadásban adja az itthoni és külföldi magyarság kezébe.”

A másik indíték az az igény volt, amely 1948 után mutatkozott. Az 1946-os kiadás már kifogyott, új kiadás pedig lehetetlennek látszott.

Két olyan szakembert választottak ki, akik megfeleltek a görög eredeti korszerű magyar nyelvre fordítása követelményének. A választás mégsem mondható a legszerencsésebbnek, mert bár a fordítók egyike görög, másikuk magyar szakos nyelvész, egyikük sem biblikus. Ez utóbbi azonban nem okozhatott problémát, mert vitás esetben kikérhették biblikus szakember állásfoglalását.

Békés Gellért (bencés) és Dallos Patrik (oratoriánus) mellett még meg kell említenünk Iróffy Zsolt (bencés) nevét is, aki az Apostolok Cselekedeteit és Szent Péter apostol két levelét fordította. A kéziratok ellenőrzését Borbély István vezetésével jezsuiták végezték, a korrektúra munkáját Karikás Günter (bencés) látta el.

„A magyarosságra törekvés mellett hűségesen és pontosan akartuk adni az eredeti szöveget.” – írták a fordítás előszavában.

Ebben a törekvésükben úttörő munkát végeztek, a fordításukkal bevezetett élő magyar nyelv kiszorította az „ódon, patinás” és poros nyelvet, amelyet ezt megelőzően Székely István alkalmazott előszeretettel, és amelyet ugyancsak ő védett körömszakadtáig.

A görög stílust a magyar nyelv természetéhez és kifejezésmódjához alkalmazták. A hosszabb mondatokat lehetőleg rövidebb és áttekinthetőbb mondatokra bontották. Erősen érezhető a fordításon Gárdonyi Géza tőmondatos, egyszerű stílusának hatása.

A stílus fordulatosságának kedvéért a gyakran ismétlődő „” (= mondotta) igét olyan kifejezéssel helyettesítették, amely megfelel a szövegben utána következő beszédnek (szólt, kiáltott, felelte, … stb.).

A kiadás szerkesztése: Az áttekinthetőség kedvéért a régi fejezetbeosztás helyett a modern szentírástudományban és modern fordításban általánosan elfogadott, az értelemnek megfelelő beosztást alkalmazták.

Az egyes iratokat főrészekre, részekre, majd összefüggő szakaszokra osztották, amelyet külön címmel is elláttak. A fejezet és versbeosztást a lapszélen, a margón közlik, hogy a szöveg közötti számok ne zavarják annak folyamatosságát.

A költői részeket verses alakba öltöztették, a zsoltáridézetekben pedig Sík Sándor első zsoltárfordítását alkalmazták, helyenként a szövegnek megfelelő változtatással.

A fordításban A. Merk kritikai kiadásából a hatodik kiadást (1948) követték, de a Vulgátától sem tekintettek el teljesen. Ha a Vulgáta szövege bővebb, azt zárójelben közlik, ha eltér, akkor jegyzetben adják.

Az egyes könyvek előtt rövid bevezetőt és tartalmi összefoglalást adtak, a szöveghez pedig magyarázatokat fűztek A kiadás keretei azonban – amint a fordítók írják – nem engedték meg, hogy bővebb és alaposabb magyarázatokat adjanak, így csak a szükséges jegyzetekre szorítkoztak.

Ezzel együtt azonban a kiadás tartalmazott néhány hiányosságot, amellyel tisztában voltak a fordítók is, akik a második kiadásban már kijavították az értelemzavaró hibákat, és szándékaik szerint tovább csiszolják fordításukat.

A fordítás lelkes fogadtatásra talált Magyarországon, és gyorsan terjedt országszerte.

A munka kivitele is igen tetszetős, tizenhatodrét, egészvászon, illetve selyemkötésben. Az új szöveg a későbbiek során már át is ment a liturgikus használatba.

A Szent István Társulat fordításának kiadása átdolgozott jegyzetekkel

A Szent István Társulat Biblia Bizottságának fordításához – a Békés-Dallos kiadással egy időben – új jegyzeteket írtak. Nem készült új fordítás, hanem Székely István (Evangéliumok), és Martin Aurél (Apostolok cselekedetei) fordítását látták el új magyarázattal. Iványi János lett a Bizottság elnöke, tagjai pedig Kosztolányi István, Puskás Ferenc Béla, Radó Polikárp és Szörényi Andor.

A jegyzetek, illetve magyarázatok a szentírástudomány korszerű eredményein alapultak.

Nagy kár azonban, hogy nem készült új szövegfordítás. Ezért a felelősség azonban az adott politikai környezetben nem a Bizottságot terhelte, mivel készek voltak új szöveget készíteni, de Czapik Gyula egri érsek, a püspöki karnak –a prímás akadályoztatása miatt – elnöke, ragaszkodott a régi szöveg ismételt kiadásához.

Ennek hátterében a Szent István Társulat érdeke húzódott meg, akik nem akartak elesni attól a tekintélyes összegtől, amelyet szerzői jogdíj címén a régi szövegért kaphattak.

2. Katolikus zsoltárfordítások

Sík Sándor

a XX. század zsoltárfordításának kiemelkedő alakja, aki két alkalommal ültette át magyar nyelvre költői módon az Ószövetség legszebb könyvét.

Először 1923-ban jelent meg Sík Sándor Zsoltáros könyve, amelyen 11 évig dolgozott. Célja az volt, hogy a művelt magyarságnak modern nyelven szóló, művészi fordítást adjon. Munkájában a legjobb kommentárok alapján rekonstruált héber szöveget vette alapul, amellett azonban figyelemmel volt a Vulgáta zsoltáraira és a klasszikus magyar fordításokra is (Káldi, Szenczi, Tárkányi).

A költemények formáját igyekezett az eredetiből ellesni, és ezt kiegészítette költői képzeletéből. A zsoltárok gondolatának megfelelő hosszabb-rövidebb sorokat alkalmaz, és gyakran épít a gondolatritmusra. Néhány példa:

44. zsoltár (részlet):

Megdobban szívem ünnepi örömtül,

Énekemet a királynak ajánlom,

Nyelvem, mint író fürge tolla, gördül.

Szép vagy, szebb vagy az emberek fiánál,

Ajkadat édesség elömölte,

Azért az Isten megáldott örökre.”

vagy a 18. zsoltárban (részlet):

„Isten nagyságát hirdeti az ég,

A mennybolt vallja kezei művét,

Egy nap a másnak ezt harsogja át,

Erre tanítja éj az éjszakát.” …

„A nap sátrát az égen verte fel:

És kél a nap, vígan, üdén,

Mint nászteremből vőlegény,

Ujjongva, hősként útjára szökell.”

Sík Sándor Zsoltároskönyve nagy és értékes munka, bár feltehetők az alábbi kérdések:

- miért oly kevés a jegyzet,

- miért nem szöveghűbb a fordítás,

- miért alkalmaz tudatosan archaizálva szavakat, amelyek nehezítik a megértést?

A magyarázó jegyzetek hiánya menthető: imádságos könyvbe nem való sok magyarázat, csak a legszükségesebb.

A szöveghűséget tekintve maga írja az előszavában: „Szép költeményeket akartam adni, és lélekből való imádságokat, nem kritikai szövegeket.”

Pataky Arnold

A Szent István Társulat ötkötetes kiadásában fordította a Zsoltárokat, amelyek a második kötetben jelentek meg 1932-ben.

Pataky Arnold fordítása szöveghű, pontos, és tartalmaz költői elemeket. Ő is verses formában készítette el a fordítást. Verssoronként tördeli a szöveget és egy-egy gondolati szakasz alkot egy versszakot. Rímeket csak ott alkalmaz, ahol nem kell erőltetni a szöveget:

Pl. a 141. zsoltár (részlet):

„Ezen az úton, amelyen járok,

Titkon tőrt vetettek nekem:

Fürkészve tekintek jobbra,

De nincs aki velem gondolna!

Nincs számomra menedék,

Nem akad, ki életemmel törődnék”…..

1935-ben jelent meg a Zsoltármagyarázat kitűnő tankönyve, Horváth Konstantin munkája: „A Zsoltárkönyv fordítása és magyarázata” címmel (Veszprém, 1935.)

Könyvét a magyar papnövendékek és szerzetesek tanulmányainak könnyítésére írta. Célja, hogy világos és érthető fordítást adjon, a szöveget versenként rövid, de tartalmas magyarázattal lássa el. Mindenütt az érthetőséget tartja elsődlegesen fontosnak és nem a költőiséget. A fordítása komoly tudományos igénnyel készített munka.

Sík Sándor új zsoltárfordítása

1955-ben jelent meg „Zsoltárok könyve” címmel, Szörényi Andor bevezetésével és magyarázó jegyzeteivel.

Miért fordította le újra Sík Sándor a zsoltárokat. Az indok kettős:

1945-ben megjelent Rómában a Szentírástudományi Intézet (Institutum Biblicum) kiadásában a zsoltárok héber eredetiből készített új kritikai fordítása latin nyelven. A Magyar Püspöki Kar felkérte fordítsa le a teljes Zsoltároskönyvet a készülő új magyar szertartáskönyvhöz.

Kétévi munkával készült az új fordítás, amelyben a költő elsősorban a szöveghűségre törekedett. Ez volt a latin fordítást készítő Pápai Bizottság célkitűzése is. Munkájában Iványi János és Szörényi Andor voltak a szaktanácsadói. Az első fordítás ellene felhozott vád a szöveghűség hibái kapcsán, itt már indokolatlan lett volna, mert sorról sorra, szóról szóra fordít:

Pl. az 1. Zsoltár (részlet):

„Non sic impii, non sic;

sed tamquam palea, quam dissipat ventus.

Ideo non consistent inpii in iudicio,

Neque peccatores in concilio iustorum.”

Az új fordítás:

Nem így a gonoszak, nem így;

De mint a polyva, mely szétszóródik a szélben.

Azért a gonosz meg nem állhat az ítélet előtt,

Sem a bűnös az igazak gyűlésében.[50]

Könnyedén esik áldozatul a rím és a ritmus, hogyha a szöveghűség kívánja.

Pl. részlet a 6. zsoltárból:

Sík I. kiadás: „Könyörülj rajtam, mivel hervadok,

Gyógyíts, Uram, mert csontjaim

Reszketnek félelmemben,

És az én lelkem igen háborog

Meddig, Uram, még meddig sújtasz engem?”

Sík II. kiad.: Könyörülj rajtam, Uram, mivelhogy lankadok,

Gyógyíts, Uram, mert csontjaim remegnek,

És az én lelkem igen háborog,

De Te, – még meddig ó Uram?”

A fordítás mindenütt világos. Látszik a sorokból, arra törekedett a fordító, hogy mindenki első olvasásra megérthesse.

A költő most sem volt hűtlen hivatásához: a pontos fordításban szép munkát is akart adni. A gondolatritmus alkalmazásával emeli ki a mondanivalót. A „nagy” zsoltárok az ő új fordításban is szépek, bár talán nem olyan színpompásak, mint az 1923-as kiadásban (pl.: 2, 18, 44, 50, 103, 108, stb.).

Tagadhatatlan, hogy általánosságban a zsoltárok költőisége sokat veszített erejéből. A fordítás mégis Sík Sándor egyik legszebb, maradandó alkotása.

3. Protestáns bibliafordítások

A Károlyi biblia ismételt kiadása a XX. sz. közepéig több mint 120-szor jelent meg Magyarországon.

Ezeken kívül új fordításokkal is próbálkoztak a protestáns felekezetek, mert ők is érezték, hogy Károlyi Gáspár nyelve nem mindenki tetszését nyeri meg, a maga ódonságával, ugyanakkor többen akadnak, akik görcsösen ragaszkodnak ehhez a fordításhoz, amelyet többször átdolgoztak ugyan, mégis olyan régies maradt, mintha Károlyi eredeti fordítását olvasnánk.

Czeglédy Sándor fordítása

Az újítók közé tartozik Czeglédy Sándor, aki 1924-ben Győrben adta ki fordítását , amelynek címe: „Az Új Szövetség”.

Teljesen új és egészen önálló fordítás. Tekintettel arra, hogy a szentíráskutatás új eredményei következtében ma már sokkal hitelesebb, és a szent iratokhoz időrendben sokkal közelebb álló szöveg áll rendelkezésre, mint az 1624-ből való „textus receptus” (elfogadott szöveg), ennek a jobb szövegnek kívánt a fordításban Czeglédy érvényt szerezni.

Előszavában úgy nyilatkozik, hogy nem akar támadást indítani Károlyi szövege ellen, csak a Szentírással tudományosan foglalkozók kezébe akar jó szöveget adni. Az eredeti szöveg tolmácsolásában érthetőségre, világos tömörségre törekszik, és figyelembe veszi a biblikus tudományok újabb eredményeit. Ebben a tekintetben felülmúlja összes protestáns elődjét.

Előnyei mellett a fordítás néhány hibája:

- nyelvezete, bár új irányt akar bevezetni, nem az élő magyar nyelv. Fordítása több helyen döcögőssé válik, míg másutt nem elég tömör;

- új kifejezései (pl.: a „mennyek országa” helyett „mennyek királysága”) szokatlanok, de ezek még kiküszöbölhetők.

Elterjedéséről kevés az információ, leginkább a biblikus tudományok művelői és kedvelői körében talált melegebb fogadtatásra.

Czeglédy Sándor fordításának második kiadása 1930-ban jelent meg Budapesten. Az ő általa megszabott irány követője volt még

Masznyik Endre fordítása

Az evangélikus Masznyik Endre Újszövetség fordítása Budapesten jelent meg 1925-ben „Uj Testamentum, vagyis Jézus Krisztusban, a mi Urunkban kötött új szövetség szent írása. Károlyi Gáspár nyomán az eredeti szövegből fordította, bevezetéssel és szótárral ellátta dr. Masznyik Endre.”

Előszavában kifejti, hogy a betű helyett a lelket akarja megszólaltatni, vagyis a Szentírás gondolatait akarja magyar nyelven adni. Megemlékezik Czeglédi fordításáról, amelyről igen szigorú hangon, bírálóan nyilatkozik, ugyanakkor nem nagyon dicséri a Károlyi biblia revideált kiadását sem. Fordítását a „textus receptus” nyomán készítette, mindvégig a népiességre törekedett. Ez a törekvése néhol erőltetetté vált. A népiesség kedvéért még a fordítást is helyenként szabadabban kezeli.

Czeglédy Sándor fordításának második kiadása 1930-ban jelent meg Budapesten. Az ő fordításával megszabott irány követője volt még

Raffay Sándor (Budapest, 1929) és Kecskeméthy István (Budapest 1930) Újszövetség fordítása.

Czeglédy Sándor és Raffay Sándor

Közös fordító tevékenységük eredményeképpen 1938-ban megjelent a teljes biblia „újonnan átdolgozott” kiadása, amely igen élénk visszhangot keltett, és ennek eredményeképp a Brit és Külföldi Bibliatársulat megbízta Czeglédy Sándort, hogy a beérkezett bírálatok figyelembevételével dolgozza át a fordítást.

Czeglédy elvégezte a rábízott munkát, amelynek sorsáról így számol be az

1954-ben megjelent Újszövetség próbakiadás előszavában:

„Így készült el mind az ó-, mind az újszövetségnek az a gépírásos szövege, amelynek átnézésére a Brit és Külföldi Bibliatársulat a magyar evangélikus és református egyházak bibliabizottságát kérte fel. A bibliabizottság külön-külön szakbizottságra bízta a gépírásos szöveg átnézését.

Az újszövetségi szakbizottság így alakult meg: elnök Pongrácz József pápai teológiai akadémiai tanár; tagok: Budai Gergely budapesti református, Erdős Károly debreceni református, Karner Károly soproni evangélikus, Kiss Jenő soproni evangélikus, Mátyás Ernő sárospataki református teológiai akadémiai tanárok, és Békési Andor ócsai református lelkipásztor.

A bizottság később Szabó József evangélikus püspök és Áprily Lajos nyugalmazott gimnáziumi igazgató behívásával egészült ki.

A bizottság 1947. augusztus 22-én kezdte meg a munkát és általában Budapesten dolgozott, mégpedig 1947-ben és 1948-ban a Bethesdában, 1948-tól a református teológiai akadémián. 1950 március havában Sopronban volt egy hatnapos ülése. Az utolsó ülést 1951. április 14-én tartotta.

A teljes bizottság 75 munkanapon végezte el az első átnézést, amely idő alatt a szöveghűség, a különböző magyar és külföldi fordítások és a mai magyar nyelv voltak az irányadók. A bizottság munkája 1949-ben jelent meg próbanyomásban, amelyből a legközvetlenebbül érdekeltek kaptak egy-egy példányt. A próbanyomat átnézése és az ószövetségi szakbizottsággal 1949. november 9-én együtt tartott ülésén történt megbeszélések szükségessé tették a revízió újabb megvizsgálását, amivel az e célra kiküldött öttagú bizottság 48 munkanapot töltött el. Ezután még szükségessé vált a revíziónak olyan átnézése, hogy a görög szavaknak lehetőség szerint azonos szavak feleljenek meg a magyar fordításban (konkordantivitás). Alapos előmunkálatok után ezzel is négy nap telt el.

A fordítás alapszövege a Nestle legújabb kiadása volt, ahol azonban az általános használat alatt a textus receptus szövegének mellőzése szembeszökő változást jelentett volna a mindennapi bibliaolvasónak, vagy a liturgiában, ott gondolatjelben, vagy a jegyzetben közzé tette a bizottság a megszokott szöveget.

A fordításban a bizottság mellőzte a félmúlt alakokat, nemcsak a vala elhagyásával, hanem teljesen. Ugyancsak az ószövetségi szakbizottság munkájához hasonlóan feloldotta a ‑ván, ‑vén-es mondatszerkezeteket. Az igen hosszú mondatokat apróbbakra osztotta, és így elérte, hogy azok könnyebben érthetők.

Nem egy helyen visszatért az eredeti Károlyi szöveghez: a Vizsolyi Bibliához, amely a többi magyar fordítással, főként Sylvesterével állandóan a fordítók asztalán volt.

Helyesírás tekintetében „A magyar helyesírás szabályai” legújabb kiadása volt az irányadó, úgy, hogy ahol a helyesírás kétféle írásmódot enged, ott mindig a rövidebb kiejtést közölték, pl.: utolsó és nem utólsó”.

Így került azután próbakiadásban a bírálók kezébe az átdolgozott fordítás az alábbi címmel:

„Az újszövetség könyvei Károlyi Gáspár fordítása és Czeglédy Sándor revíziója nyomán a görög eredetiből fordította a Magyar Bibliatanács Újszövetségi Szakbizottsága. Próbakiadás. Kiadta a magyarországi Református Egyház Egyetemes Konventje, az Evangélikus Egyház és a Szabadegyházak Szövetségének közreműködésével, Budapest, 1954.”

Szépnyomású, ízléses kiállítású, kétkolumnás kiadás. A szöveget értelem szerinti szakaszokra tördeli, és külön címekkel látja el. Modern nyelven szólaltatja meg a Szentírást, mégis erősen érezhető rajta a protestáns nyelvhasználat mellékíze. Jegyzeteket nem közöl, de ezek helyén adja a konkordanciát.

Mivel a kiadás csak próbakiadás, elterjedtségéről nincs információnk. Szöveghűség tekintetében pontosabb, mint néhány helyen a Békés-Dallos fordítás, de stílus tekintetében nem versenyezhet a Békés-Dallos kiadás szövegével.

Mellékletek

1. Kiegészítések a Káldi György bibliafordításával kapcsolatos kutatásokhoz

Káldi György SJ születésének időpontját 1572-re teszi a hónap és nap megjelölése nélkül a Katolikus Lexikon, a Révai Nagy Lexikon, a Hungária Irodalmi Lexikon, az Irodalmi Lexikon, a Pallas Nagy Lexikon, P. Larousse: Grande Dictionnaire, Szinnyei: Magyar Írók c. könyve, stb.

Ezzel szemben „Önkezű Bibliájában”, vagyis bibliafordításának kéziratában (Lelőhely a Budapesti Egyetemi Könyvtár) Ozeás próféta könyve után az alábbi bejegyzés olvasható:

„Laus Deo Trino et Uni, Beatae Virgini Mariae, Sancto Agelo Custodi, et Sancto Eutycho Martyri, cuius die finem imposui: 4. Febr.: quo etiam annum aetatis 34. Implevi 1607.”

Magyar fordításban:

„Dicséret a Háromszemélyű Egy Istennek, a boldogságos Szűz Máriának, szent Őrangyalomnak és szent Eutychos vértanúnak, akinek napján, február 4-én befejeztem: amikor is életem 34. évét betöltöttem. 1607.”

Születésének időpontja ebből következően, helyesen:

1573. február 4.

Részlet Káldi György Bibliafordításának kéziratából

Káldi György Bibliafordítása kéziratának újra kötése

2. Arator és Káldi nyilatkozatai a fordításról

Szántó (Arator) István nyilatkozata elveszett munkáiról

”negyven év minden fáradságos munkája odaveszett.”

Káldi György megjegyzése bibliafordítási vállalkozásáról

„Adta volna Isten, hogy mind ez ideig a jó magyarok az ő régies Isten szerént való együgyűségükben megmaradtak volna, és a visszavonásnak és a hazugságnak lelke a konkolyt közibe ne hinthette volna, bizony sem Országnak pusztulását, sem Nemzetünk között gonosz feslett erköltsnek ennyire való elmaradását nem láttuk, s nem kesergtük volna. Tovább is el lehetett volna a mi Nemzetünk Magyar Biblia nélkül, megelégedvén a Tanítóknak Magyarázásaival. Mert noha tagadhatatlan, hogy Isten igéjének sok jelen hasznai vagynak, mindaz által is bizonyos, hogy azoknak a hasznoknak megnyerésére nem szükséges, hogy mindnyájan olvassuk a Szent Írást, holott ez sokaktól nem is lehetséges, hanem elég az, hogy kiki a Tanítók Magyarázatjából azt értse, ami az ő hivatalához kívántatik.” (Oktató Intés 10. hasáb)

Káldi György megjegyzése Szántó „Arator” István munkájáról:

„A mi rendünkön való Istenben elnyugodott Pater Stephanus Arator, sok esztendeig nagy munkával fáradott a Bibliának magyar nyelvre való fordításában: én azt nem tudván, hanem látván, hogy a Keresztyének a’Sz. Irásnak, a’vagy Bibliának méltóságos nevét kedvelvén, válogatás nélkül olvassák a’ tévelygő Újítóknak hamisan fordított Bibliáját; és által-látván, hogy abból az orvosság-helyett, mérget; az üdvösség-helyett, kárhozatot találhatnának: Erdélyben Gyula Fehérvárat, a’ Bochkai István támadásakor, 1606. Esztendőben, Mind-szent havának tizenegyedik napján, az igaz Bibliának fordításához kezdettem, és Istennek kegyelméből végbe vittem. És noha akkor nem is alítottam, hogy valaha ki-nyomtattassam: mindazonáltal az előttem-járóknak hagyásából, és azoknak, akikhez illett, engedelméből, egy-néhány tudós emberek kezébe adtam, hogy által olvasván, ha-mi fogyatkozást találnának benne, helyére hoznák. Azután sok fő-emberek kívánságára kinyomattattam: a’végre, hogy a’Magyarok megvetvén Károlyinak hamisan fordított Bibliáját, ha kívánnák a’Sz. Irást olvasni, annak igaz fordítását olvassák” (Oktató Intés 14. hasáb)

3. Káldi György bibliafordításának időrendje a kézirat adatai alapján

A fordítás helye és éve

A szentírási könyv

Befejezési időpont

Újszövetségi könyvek

Gyulafehérvár

Máté Evangéliuma

Október 20.

1605.

Márk

Október 27.

Lukács

November 3.

János

November 8.

Apost. Cselekedetei

November 17.

Rom.,1.2.Cor. levél

November 25.

Galaták -Zsidókhoz

December 4.

Katolikus levelek

December 6.

Jelenések Könyve

December 9.

Ószövetségi könyvek

Gyulafehérvár

Genezis

December 28.

1605-1606.

Exodus

Január 8.

Leviták

Január 13.

Numeri

Január 21.

Deuteronomium

Január 27.

Józsue

Február 2.

Bírák – Ruth

Február 9.

Sámuel 1.

Február 21.

Sámuel 2.

Március 6.

Királyok 1

Május 1.

Királyok 2.

Május 9.

Krónikák 1.

Május 23.

Krónikák 2.

Június 1.

Ezdrás 1.

Június 4.

Ezdrás 2.-Nehemiás

Június 8.

Tóbiás

Június 9.

Judit

Június 12.

Gyulafehérvár

Eszter

Június 14.

1606.

Jób

Június 19.

Zsoltárok

Július 6.

Példabeszédek

Július 14.

Prédikátor

Július 15.

Bölcseség könyve

Július 23.

Jézus  Sirák fia

Július 31.

Izaiás

Október 3.

Olmütz

Jeremiás-Baruk

Január 6.

1606-1607.

Ezekiel

Január 21.

Dániel

Február 1.

Születésnapja!

Ozeás

Február 4.

Sofóniás

Február 15.

Malachiás

Február 25.

2. Makkabeus

Március 15.

4. Káldi György Károlyiról

(t.i. a Sátán) Teljességgel illyen tévelygésbe vitte a’Mostani Újítókat, kik, jóllehet nyílvánvaló hamisságokat tanítanak: mind az-által, hogy azoknak valami színt adgyanak, és az együgyű kösséggel elhitessék, semmit gyakrabban nem emlegetnek, ’s nem díchérnek mint a’Sz. Irást, noha azt hamis fordításokkal, és idegen magyarázatokkal, tóldozásokkal, és chonkításokkal úgy meg-változtattyák, hogy a’ szemes és értelmes ember nem győz eleget rajta chodálkozni.

Ebben a többi-között torkig úsznak a Magyar Kálvinisták, tudni-illik, Károlyi Gáspár és Molnár Albert: kik, hogy az ő vélekedésüket, kuennyeben ki-terjeszthetnék, nagy buzgóságokat mutattyák a’ Szent Iráshoz, azt Magyar nyelvre fordítván, és ki-nyomtattatván, és annak olvasására nemcsak intvén, hanem neminémue-képpen ugyan kénszerítvén – is az embereket” (6. hasáb)

(Károlyi szövege és glosszái:) …. Azokban, jó lelki-ismerettel mondom, annyi fogyatkozás vagyon, hogy azoknak, nem mondom derekas és valóságos megrostálására és kárhoztatására: de chak imillyen-amollyan megrázogatására – is, nem kichiny könyv kívántatnék” (7. hasáb)

Azok, akikről emlékezik, mindnyájan igazán fordították-e az egész bibliát, a’vagy nem? Ha igazán; mit válogat benne, mint a vad a körtvélyben? Miért nem követ egyet?

Avagy miért nem jegyezte fel mindenütt, kit hol követett? És azzal megmutatta volna ítéletét. De nem akart egy úton járni, hogy inkább fel nem nyomozhatnák. Mert ha egyet követett volna, fel találhatták volna a hamisságot: de hogy sok-felé jargalt, azt gondolta, hogy utat veszt az, a’ki utána igyekszik menni, el-únván mindenkinek könyvét reá-forgatni. (25. hasáb)

De kik voltak azok, akikről Károlyi nevezet szerint emlékezik?

Franciscus Natablus: római keresztyén volt, és a Párisi Akadémián tanított. De a’minemű Bibliának eleire helyeztették az ő nevét, nem ő fordítása; a’mint Genebrardus megbizonyította (In Chronologia) és a’ Kálvinista Beza is megvallotta (In Iconibus) főképpen pedig ő-maga, egy bölch írásában (Praefatione in Orige.).

Paguinus is igaz keresztyén volt, kinek fordításáról, noha azt írja Genebrardus, hogy a’Vulgata Editzio-után, a Deák fordítások közül leg jobb: mindazonáltal azt is mongya, hogy nem igen szorgalmatos, hanem fölöttébb fennhéjáz, és a Grammatikának, a’rabbinusok aprólékinak követője.

Munczerus és Tremellius a Keresztyén Anyaszentegyháznak esküdt ellenségi voltak, és az ő

Fordításokat még – ő-magok az Újítók sem javallyák.

A’Munstérus bibliáját, Conradus Pellicanus, noha ez a Zsidó nyelvben mestere volt annak, feldolgozza.

Sőt Luthernek sem tetszett, a’mint Tremelliust sem kedvellették Hugo Brugtonus és Joannes Drusus; noha mindkettőt egy Bordában szőtték Tremelliussal.

Kiről igazán írja Károlyi, hogy természet-szerént-való-Zsidó volt. De nem írta meg minden eredetit: mert Zsidóból Baráttá lött, Barátból Kálvinistává, amint Jacobus Gretserus írja (Praefatione libri de Tetragrammato Dei nomine), Kálvinistából ismét Zsidóvá; a’mint Florimundus írja (Tractatus de novissimis versionibus c.4.).

Elmehet ezért Károlyi mesterivel! (42. hasáb)

5. Felhasznált forrásmunkák

Apor kódex: Volf György: Nyelvemléktár VIII. k. 1879.

Ballaghy Aladár: Károlyi fordítása és a Vizsolyi nyomda – Prot. Egyházi és Iskolai Lap – 1876.

Ballagi Mór: Tanulmányok a magyar bibliafordítás körül – Nyelvtudományi Közlemények III. Pest, 1864.

Ballagi Mór: A bibliáról – Prot. Egyh. és Isk. Szemle 11. Kötet – Pest – 1884.

Bécsi kódex: Döbrentey Gábor: Régi Magyar Nyelvemlékek Tára I. kötet – 1838.

Borbély István: A Heltai-féle biblia – Keresztény Magvető 1910. Magyar Nyelvőr 1910. 5. f.

Csikesz Sándor: Új bibliafordítás (Bírálat Czeglédyről) Protestáns Szemle 1924. (490-500. old.)

Dézsi Lajos: Félegyházi Tamás : Új Testamentum-a (2. kiadásról) Magyar Könyvszemle –1899. (279. old.)

Dingfelder Ede: Legrégibb bibliánk nyelvéről – Bp. 1931.

Farkas Lajos: Zsoltárköltészet Szenczi Molnár Albert előtt – Protestáns Szemle – 1898. (534-536. old.)

Földvári László: Komáromi Csipkés György és bibliája – Protestáns Szemle 1891.

Gálos Rezső: Legrégibb bibliafordításunk – Budapest, 1926.

Gálos Rezső: Legrégibb bibliafordítóinkól – Budapest, 1928.

Gerő János: Katolikus magyar bibliafordítások története – Budapest, 1901.

Harsányi István: A magyar biblia – Budapest, 1927.

Heltai Gáspárról: Szilády Áron: Régi Magyar Költők Tára VI. k. Budapest, 1896.

Hermann Egyed: Százéves magyar katolikus bibliafordítási kísérletek – Theológia – 1935. II. (142-156. old.)

Horváth Konstantin: A bibliafordítás kérdése utolsó nemzeti zsinatunkon – Katholikus Szemle 1929. (97-111. old.)

Jancsó Benedek: Szenczi Molnár Albert – Kolozsvár, 1878.

Jordánszky kódex: Volf György: Régi Magyar Nyelvemlékek Tára V. kötet

Káldi György: Bibliafordításának kézirata (Önkezű Bibliája) – Budapesti Egyetemi Könyvtár Kézirattára

Káldi György: Szent Biblia … (3. Kiadás) Pest, 1782.

Kardos Tibor: A huszita biblia keletkezése – Budapest, 1953.

Károlyi Gáspár: Szent Biblia … Vizsoly, 1590.

Komjáthy Benedek: Az Szent Pál levelei Magyar nyelven 1533 (Szilády Áron facsimile kiadása MTA, Budapest, 1883.)

Kulcsár kódex: Volf György: Nyelvemléktár VIII. kötet 1879.

Masznyik Endre dr: Felhívás Újtestamenton fordítása érdekében – Pozsony, 1916. – Protestáns Szemle 1916. (498-500. old.)

Martin Aurél: Káldi György emlékezete – Katholikus Szemle 1926. (584-592. old.)

Márton Lajos: Czeglédy Sándor újszövetségi fordítása – Kálvinista Szemle – 1924. 22. sz.

Melich János: A Bécsi és Müncheni kódex írói – Magyar Nyelvőr 1898.

Mészöly Gedeon: A Döbrentey kódex evangéliumai és a Müncheni kódex – Irodalomtörténeti Közlemények XXV.

Mészöly Gedeon: Legrégibb bibliafordításunkról – Magyar Nyelv 1917. (37-71. old.)

Mészöly Gedeon: Legrégibb bibliafordításunk eredete kérdéséhez Erdályi Múzeum 1940. (140-147. old.)

Mozsgai József: Zsoltárfordítás és zsoltáros költészet a Magyar Irodalomban – Eger, 1956 (Kézirat)

Musnai László: A magyar biblia története – 1927.

Müncheni kódex: Döbrentey Gábor: Régi Magyar Nyelvemlékek III. kötet Pest, 1842.

Novák Béla: Méliusz Juhász Péter emlékezete – Budapest, 1899.

Novák Béla: Káldi György élete és munkái – Szombathelyi Királyi Katholikus Főgimnázium Értesítője – 1900.

Pannonhalmi Szemle: Könyvrovat: Horváth Konstatntin: Zsoltároskönyv – 1935. (239. old.)

Pataky Arnold: A Szentírás új magyar fordításának munkája és története – Szent István Akadémi Értesítője, 20. K. Budapest, 1935.

Pesti Mizsér Gábor: Új Testamentom magyar nyelven – Bécs 1536. – (Szilády Áron facsimile kiadása – MTA Budapest, 1895.)

Péchy Simon: Psalterium – (Szilády Áron kiadása –MTA Budapest, 1913.

Radó Polikárp: A Szent István Társulat bibliakiadásának ismertetése – Nemzeti Ujság, 1930. jún. 20.

Révai Sándor: Káldi György életrajza, bibliája, Oktató Intése – Pécs 1900.

Rupp Kornél: A Krakkói Töredékről – Akadémiai Értesítő – 1896. (414-420. old.)

Szabó József: Károlyi Gáspár élete és jellemrajza –Sárospatak,1890.

Szerecz Imre Alajos: Kódexeink párhuzamos szentírási töredékeiBudapest, 1916.

Szily Kálmán: A Müncheni kódex kora – Magyar Nyelv, 1907.

Szily Kálmán: Tamás és Bálint, a biblia első magyar fordítói – Magyar Nyelv 1911. évf.

Szilády Áron: Erdősy Sylvester János Régi Magyar Költők Tára II. k. Bp. 1880.

Szilágyi Sándor: A Károlyi biblia történetéhez – Magyar Könyvszemle 1890. (21-22. old.)

Tárkányi Béla: A legújabb magyar Szentírásról – Értekezések a Magyar Tudományos Akadémia Nyelv és Széptudományi Osztálya köréből – I. k. Pest, 1870.

Tímár Kálmán: Premontrei kódexek – Kalocsa 1924.

Tímár Kálmán: Káldi György a legrégibb magya bibliafordításról Irodalomtörténeti Közlemények 1927. (271. old.)

Tímár Kálmán: Legrégibb bibliafordításunk eredete – Kalocsa, 1931.

Toldy Ferenc: Pesti Gábor – Magyar költők élete – I.k. Pest, 1870.

Udvardy Sándor: Heltay Gáspár bibliafordításának története és jellemzése – Szarvas, 1898-99.

Volf György: Báthory László és a Jordánszky kódex biblia-fordítása. Értekezések a MTA Nyelv és Széptudományok Osztálya köréből VII.k. Budapest, 1879.

VerseghI Ferenc: Dissertatio de versione Hungarica Scripturae Sacrae …. Budae 1822.

Zolnay Gyula: Nyelvemlékeink a nyomtatás koráig – Magyar Nyelv 1905.

6. Párhuzamos szövegidézetek az evangéliumokból

1. hasáb: görög (Merk kiadás)

2. hasáb: latin (Vulgata szöveg)

3. hasáb: Müncheni kódex

4. hasáb: Pesti Mizsér Gábor fordítása

5. hasáb: Erdősi Sylvester János fordítása

6. hasáb: Jordánszky kódex

7. hasáb: Károli Gáspár fordítása

8. hasáb: Káldi első fordítása (kézirat)

9. hasáb: Szent István Tárdulat I. kiadása

10. hasáb Békés-Dallos fordítás I. kiadása

Szövegösszehasonlító táblázatok



GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KODEX

PESTI

ERDŐSI

Máté evangéliumából

1,1: Βιβλος γενεσεως Іησου Χριστου υιου Δαυιδ υιου Αβρααμ

Liber generationis Iesu Christi, filii David, filii Abraham

Jesus cristus dauid fia abracham fia zuletetinec konue

Jesus Christusnak, Dauidnak Abrahamnak fÿanak nēzetsegerewl walo kenw

Jesus Christusnak Dauidnak fianak Abrahamnak fianak, nemzetsighiruel valo koenue.

1,23/b: εστιν μετερμηνευομενον με΄ημων ο Θεος

quod est interpretatum: nobiscum Deus.

Mel magarastatic mie velonc isten

Mel˙ ige igÿ mag˙araztatik mÿwelenk Isten

Mell’ ighit ha ki meg akar magarazni annit tiszen mintha azt mondanād Mue veluenk az isten.

2,4/c: ανετο παρ΄αυτων

sciscitatur ab eis

Tudakozic uala o tolloc

Kezde tewlewk tudakoznÿ

Megtudakozęk uetueloek

7/b: κριβωσεν παρ΄αυτων τον χρονον του φαινομενου αστερος

Diligenter didicit ab eis tempus stellae, quae apparuit eis

Zerelmest tanolla vala o tolloc a zillagnak ideiet mel tétet uala nekic

Zorgalmatosan tudakozÿk wala tewlewk, mÿ idewbe ielent wolna meg az chÿllag

Nag szorgalmatosságuāl meg kerdeze ue tueloek az czillagnak meg ieleisinek ideit

3,3/b: Φωνη βοωντος εν τη ερημω

Vox clamantis in deserto

Iuoltonac zawa kietlenbe

Kÿaltonak zawa kietlembe

Az pusztaban kialtonak szaua ez

JORDÁNSZKY

KÁROLI GÁSPÁR

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

Máté evangéliumából

1,1: Jesus Cristus dauid ffyanak Abrahan ffyanak zyletetynek ken”ve

Jésus Christusnac, David es Abraham fiánac nemzetségéről való könyv

Nemzetségkönyve az Jézus Krisztusnak, ki Dávidnak, az Ábrahám fiának fia

Jézus Krisztusnak nemzetségtáblája, ki Dávidnak, Ábrahám fiának fia.

Jézus Krisztus nemzetségtáblája, aki Ábrahám fiának, Dávidnak volt a fia

1,23b: Ky magaraztatyk: my velwnk az Isten

Mellynec magyarázattya azt teszi: Mi velönc az Isten

Mely meg magiaraztatot: mi velünk az Isten

Amit így értelmeznek: Velünk az Isten.

Ez azt jelenti: Velünk az Isten

2,4/c: Thwdakozyk vala hw thwlok

Tudakozikvala tölöc

Tudakozék ő tőlök

Tudakozódék tőlük.

És tudakozódott tőlük

2,7/b: gorsan kerdezy hw thwlok az czyllagnak ydeyn ky hwnekyk yelent

Szorgalmatosan megtudakozéc tőlök, miczoda idöben ielent volna meg nekik az czillag

Szorgalmatosan megtanolta ő tőlök az tsillagnak ideiét, mely meg jelent vala nekiek

Pontosan megtudakolá tőlük az időt, mikor a csillag nekik megjelent.

Pontosan megtudakolta tőlük a csillag föltűnésének idejét.

3,3/b: Puztaban keayaltonak zawa:

Kiáltó szó vagyon az pusztában

Az kiáltónak szava az pusztában

A pusztában kiáltónak szava:

A pusztában kiáltónak ez a szava:

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KODEX

PESTI

ERDŐSI

3,7: Іδων δε πολλυς των φαρισαιων και σαδδουκαιων ερχομενους επι το βαπτισμα αυτου ειπεω αυτοις: Γεννηματα εχιδνων, τις υδειξεν υμιν φυγειν απο της μελλουσης αργης;

Videns autem multos phariseorum et sadduceorum venientes ad babtismum suum, dixit eis: Progenies viperarum quis demonsravit vobis fugere a ventura ira?

Latuan ke a leualtacnak, et a saduceosocnac sokit, ionoket o kereztsegere monda nekic: kecske kigocnac nemzeti ki mutatot nektec elfutnotoc istennec iouendo haragiatol

Mikoron kedÿg latot wolna, az Fariseussok, ees Saduceossok kezzÿl iewnÿ sokakat az ew kerestelesere, monda nekÿk. Kÿgÿoknak nemzetsege, kÿ jelentette meg nektek, hogÿ futnatok az iewendew harag elewl?

Mikoron kediglēn lātta volna, hog sokan menninek ue hozza az keresztelkedisre az Fariseosoknak, es Sadduceosoknak koezoelle monda ue nekik Vipera kig'oknak fiai kiczoda jelentette meg nektek hog' el futnatok az ioeuendoe haragnak eloette?

3,17/b: ουτος εστιν ο υιος μου ο αγαπητος εω ο ευδοκησα

Hic est filius meus, in quo mihi complacui!

Itt vagon en zereto fiam kiben maganac iol kellettem

Ez az een zerelmetes fÿam kÿben mÿnden akaratom kellemetessen lewt.

Ez az en szerelmes fiam kiben iokippen keduem betelik.

4,6/c: Μη ποτε προσκοπψης προς λιθον τον ποδα σου

ne forte offendes ad lapidem pedem tuum

Ne talantan megsercsed te labaidat a kohoz

Hogÿ a kewbe labadat meg ne seerched

Hog' valamikoron meg ne uessed az kuebe a te lābaidat

4,25/d: περαν του Іορδανου

trans Jordanem

Jordan eluel

Jordan wÿzen twl

Jordan elwe

5,24/c: και ποτε ελων προσφερε το δωρον σου

et tunc veniens offeres munus tuum

& tahat ioued aiandoziad te aiandokodat

Oztan iewel, ees vÿd ffel aÿandekodat

Es annak vtanna oda menuin vidd fel az aiandikot

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

3,7: Latwán kedyg sok ffariseosokat es sadwcceosokat ywen hw kereztseghere monda hw nekyk: Merghes gygvok nak nemzety, ky mwtatta meg tynektek el fwthny az ywendo haragit?

Mikoron pedig látta volna (János) hogy a pheriseusic, es sadduceusoc közzül sokan iönénec ő hozzá, hogy meg kereszteltetnénec, mérges kigyóknac nemzetségi, kiczoda inte meg titeket, hogy Istennec köuetkezendő haragiat eltauoztatnátoc?

Látván kedig, hogy sok pharizeusok és szadduceusok jönnek az ő keresztségére, monda nekiec: Viperáknak nemzeti, ki mutatta meg tinektek, hogy el futnátok az következendő harag elől?

Látván pedig, hogy sokan jönnek az ő keresztségére a farizeusok és szadduceusok küzül, mondá nekik: Viperák fajzata! Kitanított benneteket futni a jövendő harag elől?

Amikor látta, hogy számos farizeus és szadduceus jön, hogy megkeresztelkedjék így szólt hozzájuk "Viprák fajzata! Ki tanított arra, hogy: fussatok a fenyegető bosszú elől?

3,17/b: yme hol , az en zeretho ffyam, kyben ennekem kellettetek

Ez az én szerelmes fiam, kiben én meg engezteltettem

Ez az én szerelmetes fiam, kiben nekem kedvem tölt.

Ez az én szeretett fiam, kiben nekem kedvem telt.

Ez az én szeretett Fiam, akiben kedvem telik.

4,6/c: hog” ne talantal meg serteneed az kowekben te labadat

Hogy valamikor meg ne üssed az kőbe, az te lábodat.

Hogy valamiképpen meg ne üssed a kőben a te lábodat.

Hogy kőbe ne üssed lábadat.

Hogy kőbe ne üssed lábadat.

4,25/d: Jorannak atala

Az Jordanon túl való tartományokból

Jordánnak túlsó résziből

…a Jordánon túlról.

…a Jordánon túlról

5,24/c: és annak vtanna elywen, vyd fel a te ayandekodat

És aztán vgy vigyed fel az te aiándékokat

És akkor el iöuén vidd fel a te aiándékodat

És akkor menj és ajánld fel ajándékodat.

…aztán jőjj vissza és ajánld föl ajándékodat.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KODEX

PESTI

ERDŐSI

5,26/b: ως αν αποδως το ω εσχατον κοδραντην

Donec reddas novissimum quadrantem

Migne megadod az vtolso akcsat es

Mÿgnem megfizecz mÿnd egÿ kÿs fÿllÿrig

Míg nem fizetist vissa ez vtolso pinziglen mell' pinz quadransnak mondatik.

6,9–13: Πατερ ημων ο εν τοις ουρανοις, αγιασητο το ονομα σου, ελετο η βασιλεια σου, γενηητο το ελημα σου, ως εν ουρανω και επι γης

Pater noster qui es in coelis, sanctificetur nomen tuum, adveniat regnum tuum, fiat voluntas tua, sicut in coeo et in terra.

Mi atiāc ki vag meńńecben, Scenteltessec te neued Joyon te orzagod Legen te akaratod mikent mennen & azonkent foldon.

Mÿ attÿank kÿ vagÿ meňÿekbe zenzeltessek te newed, ÿewÿen te orzagod, legÿen te akaratod mÿkent męnybe azonkeppen felden ÿs,

Mue atānk ki az menn'ekben vag' szenteltessik az te newed, yoeioen el az te orzagod, leg'en az te akaratod, mikippen az men'ben, azonkippen az foeldoen es.

τον αρτον ημων τον επιουσιον δος ημιν σημερον

Panem nostrum supersubstantialem da nobis hodie,

Mi testi keneronc felet ualo keneret aggad minekonc ma,

Mÿ kenÿerewnket mÿndē napÿat agÿad nekewnk ma.

Az mue keneruenkoet az mindennapiat agg'ad nekuenk ma.

και αφες ημιν τα οφειληματα ημων, ως και ημεις αφηκαμεν τοις οφειλεταις ημων

et dimitte nobis debita nostra, sicut et nos dimittimus debitoribus nostris

Es bocsaad munekonc mu vetetonket mikent es mu bocsatonc nekonc vetettecn'

Es bochassad nekewnk mÿ wetkewnket mÿkent mÿs bochatonk nekewnk vetetteknec

Es enghedd meg mue nekuenk az mue adossaghinkat, mikippen mue es meg enghegg'uek azoknak az kik muenekuenk adossok.

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

5,26/b: myglen meg nem fyzeted az vtolso ffylert es.

Míg meg nem fizetsz mind egy fillérig.

Míg meg nem adod az utolsó fillért.

…míg le nem fizeted az utolsó fillért.

…amíg az utolsó fillért le nem fizetted.

6,9-13: Pater nr.qui es in coelis: My atyank, ky vag” mennyekben, zenteltesseek te newed. ywyen te orzagod. Leg”en te akaratod mykent menyben es felden.

Mi attyánc ki vagy az mennyekben, szenteltesséc meg a te neved , jöyön el az te országod, mint az mennyben, v’gy it ez földönnis.

Mi Atiank, ki uagi menniekben: szenteltessék te neved, Jőiön te országod: Legien te akaratod, miképpen mennjben, azonképpen földönnis

Miatyánk, ki vagy a mennyekben, szenteltessék meg a te neved; jőjjön el a te országod; legyen meg a te akaratod, miképen mennyben, azonképen a földön is.

Mi Atyánk, ki a mennyekben vagy, szenteltessék meg a te neved. Jőjjön el a te országod. Legyen meg a te akaratod, miként a mennyben, úgy a földön is.

My menyey kynerewnket aggyad nekwnk ma.

Az mi mindennapi kenyerünket add meg nekünk ma.

Mi kenyerünket, mindennapiat, adiad nekünk ma.

Életünkre szükséges kenyerünket add meg nekünk ma;

Mindennapi kenyerünket add meg nekünk ma,

Es boczassad mynekewnk my veetetynketh, mykent my es boczatwnk nekwnk veetetteknek.

Es botsássad meg az mi vétkeinket, miképpen mijs meg botsátunk azoknak, az kic ellenünc vétkeztenec.

És engedj meg nekünk a mi adósságunkat, miképpen mijs megengedünk az mi adóssinknak.

és bocsásd meg nekünk a mi vétkeinket, miképen mi is megbocsátunk az ellenünk vétetteknek;

Bocsásd meg a vétkeinket, amint mi is megbocsátunk az ellenünk vétkezőknek.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KODEX

PESTI

ERDŐSI

και μη εισενεγκης ημας εις πειρασμον, αλλα ρυσαι ημασ απο του πονηρου

et ne nos inducas in tentationem, sed libera nos a malo, amen

Es ne vig mùket kesertetbe, de zabadoch mùket gonoztol. Amen

ees ne wÿg mÿnket kesertetbe, de zabadÿch Gonostol

Es ne hagg' muenkoet kisirtetbe jutnunk de szabadÿcz meg muenkoet az gonosztul.

mert tÿed az orzag, tÿed az hatalmassag ees az dÿchesseg ewrekken ewrekke Amen

Mert tied az orszāg eg' az hatalmassāg, es az dueczoesig, oeroekken oeroekke. Amen

6,27: τις δε εξ υμων μεριμνων δυναται προσειναι επι την ηλικιαν αυτου πηχυν ενα

Quis autem vestrum cogitans potest adiicere ad staturam suam cubitum unum

Tu kitec ke gondoluā toldhat o allattahoz eg sengnet

Kÿ wagÿon kegÿglen kewzÿletek, kÿ akarmelÿ nagÿ sorgalmatosson gondolkodwan, ewregbÿthetÿ allapatÿat egÿ iznÿre

Kiczoda kediglen tue koezzoeletek az ki szorgalmatossāgual gondolkoduān rula, az ue testinek emberkorban ualo āllapottāhoz hozza tehessen egg' singue riszt.

8,6: Κυριε ο παις μου βεβληται εν τη οικια παραλυτικος δεινως βασαν ιζομενος

Domine, puer meus iacet in domo paralyticus, et male torquetur.

Uram en germekem kezuenes fekzen hazamban, & gonozol getretic.

Vram az een gÿermekē othon kewzwenÿbe fekzÿk nagÿ gÿetrelmet wal (wal=habet)

Vram egg' gyermekem hāzamnal fekszik kinek inai helekruel el indultanak, es megzalattanak, es ighen nehezen kinlodik.

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

Es ne vyg” myket kesertetben, de zabadoch meg mynket gonozthwl. Amen

És ne vigy minket az késértetbe. De szabadits meg minket az gonosztol,

És ne vigj minket az kisértetben. De szabadits minket a gonosztól. Amen

és ne vígy minket a kísértetbe; de szabadíts meg a gonosztól. Amen.

És ne vígy minket kísértésbe, hanem szabadíts meg a gonosztól (Amen).

-

mert tied az ország, a hatalom, az ditsőség mind öröcké. Amen

-

-

-

6,27: Ky kedeglen kozzoletek gondolwan athat eg” senghet hw koros votahoz?

Kitsoda pedig az közületec, az ki akar mely szorgalmatos gondolkodással meg neuelhetné egy singuel nagyobbra az ö testénec magasságát.

Kitsoda kedég közzületek gondolkodván adhat az ő állapotiához egy singet.

Ki adhat pedig közületek gondjai által nagyságához egy könyöknyit?

Ugyan melyitek nyújthatja meg az életkorát akár egy rőfnyivel is, ha aggodalmaskodik?

8,6: Vrâ, az én gyermekem kezwenben ffekzyk en hazamnal, es gonozwl gyettretik.

Wram, az én szolgám othon mint elvetet fekszic, gutta ütésben, és felötte igen gyötrettetic.

Uram, az én szolgám guta ütöt fekszik házamban és gonoszul giötretik.

Uram! Szolgám inaszakadtan fekszik házamban és kegyetlenül györtődik.

Uram, szolgám bénán fekszik otthon és szörnyen kínlódik.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KODEX

PESTI

ERDŐSI

9,12: ου κρειαν εχουσιν οι ισχυοντες ιατρου αλλ΄οι καλως εχοντες

Non est opus valentibus medicus, sed male patientibus

Nem kello az egezecnec vruos, de a gonozol vallocnac

Nem zÿkseg az egessegenek az orwos, hanem annak akÿ beteg

Nem zuekuelkoednek oruos nelkuel azok az kik eghissigben vadnak, ha nem azok az kik nehezen vadnak

9,20/a: και ιδου γυνη αιμορρυσα

Mulier, qui sanguinis flusum patiebatur

Nemberi ki verzel hasal uala

Azzonÿ allat kÿn weer wala

Asszoni āllat ki fekuett uala vizkorsāgban

10,16/b: γινεσθε συνφρονιμοι ως οι οφεις και ακεραιοι ως και περιστεραι

Estote ergo prudentes sicut serpentes, et simplices sicut columbae

Legetec azert ildomosoc mikent kigoc & egugouec mikent galambac

Azert legÿetek bewlchek mÿnt az kÿgÿok, ees egÿigÿwek mint az galambok

Annakokairt okosok leg'etek mi keppeń az kig'ok es eg'gueg'uek mikippen az noesten' galambok

11,26: ο πατηρ, οτι ουτος ευδοκια εγενετο εμπροσεν σου

Ita Pater: quoniam sic fuit placitum ante te

Vg atiā mert ig volt kelletne' te elotted

Vgÿ attÿam, mert wgÿen wolt kellemetes te elewtted

Bizon'āual at'ām ig volt az te io akaratod te nālad.

12,42/a: βασιλισσα νοτου εγερησεται εν τη κρισει μετα της γενεας ταυτης

Regina austri surget in iudicio cum generatione ista

Sababeli kiralne azzon felkel itele't napian e nemze'tte'l

Ezak felew walo kÿralne azzon felkeel itelet napÿan ez nemzetseggel

Az dílzebwel walo kiralne asszon' fetamad az iteletnak napian ez nemzetsiguel

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

9,12: Nem zyksegh az eghesseg belyeknek orwos, de kyk gonozwl vannak.

Az egésséges emberec nem szükölködnec oruos nélkül, hanem az betegnec.

Nem szükség az egészségeseknek az orvoss, hanem a betegeknek.

Nem szükséges az orvos az egészségeseknek, hanem a betegeknek.

Nem az egészségesnek kell az orvos, hanem a betegnek.

9,20/a: Yme az azonyallath ky tyzen ket eztendó wlta fogwa weer korsagot zenved vala.

És imé egy aszszoni állat, ki tizenket esztendőtül fogva vérnek foliását szenuedi uala.

Es ime egi asszoni állat, ki uernek foliasat szenvedi vala tizenkét esztendeig.

És íme egy asszony, ki vérfolyásban szenved vala tizenkét év óta,

Egy asszony pedig, aki tizenkét éve vérfolyásban szenvedett,

10,16/b: Legyetek azert belczet (k) mykent az kygyok, es egyegywk mykent a galambok.

Legyetek azért okosoc, mint a kigjok és szelédec mint az galamboc.

Legietek azért okosak, mint a kigiók és egiigiüek mint az galambok.

Legyetek tehát okosak, mint a kígyók és szelídek, mint a galambok.

Legyetek tehát okosak mint a kígyók és ártatlanok mint a galambok.

11,26: Wgy, zent atyam. Mert azonkeppen volt kellemetes te eletted.

Jól vagyon attyám, mert ez volt az te io kedued.

Vgi Atiam, mert igi volt kellemetes előtted

Igen Atyám! Mert így tetszett neked.

Igen Atyám, így tetszett neked.

12,42/a: Sabbabely kyralne azzon fel tamad az yteeleten ez nemzettel, es el karhoztattya hwtet.

Az Délnec kiralyne aszszonya fel kel az itéletnec napjan ez nemzetséggel egybe, és kárhoztattya azt.

Az délnek királyné asszonia feltámad az itéletben ez nemzettel és kárhoztattia őtet.

A déli királynő föl fog kelni az itéletkor e nemzedékkel és kárhoztatni fogja azt:

Dél királynője ezzel a nemzedékkel együtt jelenik meg az ítéleten és elítéli azt.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KODEX

PESTI

ERDŐSI

12,45/b: και εισελθοντα κατοικει εκει και γινεται τα εσχατα του ανροπου εκεινο ου χειρονα των πρωτον

et fiunt novissimae hominis illius peiora prioribus

& lezen az embernec vtoli gonozbac eleinel

Ees embernek wtolso dolga nehezebben lezen az elebbÿnel

Es ez embernek az we vtolso dolgai neueki gonossabbian lissnek az ue elsoe dolgainâl

13,15/a: επαχυνη γαρ η καρδια του λαου τουτον

incrassatum est enim cor populi huius

Mert megkoeueredet e nepnec o zu'uoc

Mert megtompwlt ez nepnek zÿwe

Mert nag'on megtelwiń meg nehezedett ez nipnek az ue szuee

14,1/a: Ηροδης ο τετρααρχης

Herodes tetrarcha

Nege'dle herodes

Herodes tetrarcha

Herodes, ki az nig’ feiedelemnek egg'ik wala

15,2/ab: την παραδοσιν των πρεσβυτερων

Traditiones hominum

A venecnec zerzesecet

Az regieknec zerzeseket

U eleieknek szerzēsit

15,27/b: γαρ τα κυναρια εσιει απο τπν φιχιων

Nam et catelli edunt de micis

De maga lam a kolkec es eznec a morsalekocbol

De nam az kalÿkok ÿs esnek az morsakbol

Mert az koelkoek es czak az hulladikokbol ilnek…

16,5/b: επελαωον το αρτους λαβειν

Obliti sunt panes accipere

Elfeletkeztec kenereket uelec ve'ni

Felettekben nem vÿnek kenÿeret welek

Feledikensignek miatta nem vuettenek vala kenereket ue velek

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

12,45/b: Es leznek az embernek vtolso eelety gonozbak az elsóknél

És lészen az embernec utolso állapottya gonoszb az elsőnél, így dolga az nemzetségnec is.

És lesznek az embernek utolsó dolgai gonoszbak az elsőnél.

És annak az embernek utóbbi dolga rosszabb leszen az előbbinél.

Annak az embernek a sorsa pedig rosszabbra fordul, mint előbb volt.

13,15/a: Mert ez neepnek megkemeenywlt hw zyok.

Meg köuéredett ez népnec sziue,

mert meg köuéredet e népnek sziue.

Mert megkeményedett e nép szíve.

Megkérgesedett ennek a népnek a szíve:

14,1/a: hallaa ky herodes kyral

Herodes tetrarcha hallá

az időben hallá Herodes, a negiedes feiedelem

Azon időben meghallotta Heródes negyedes fejedelem

Abban az időben Heródes, a negyedesfejedelem,

15,2/b: altal haghyak az weeneknek hw szerzeeseket?

Melljek embereknek parancsolattjai

tanítván az embereknek tudományát és parancsolatait.

Tanítván emberi tudományt és parancsokat.

Tanításuk csak emberi parancs.

15,27: de nam az az kelkek es eeznek az moslekbol

ugy vagyon Wram, mert az kölköc az morsalekockal élnec

Mert még az kölkök is esznek az morsalékokból

Csakhogy a kis kutyák is esznek a morzsákból, melyek lehullanak uraik asztaláról.

Hiszen a kiskutyák is esznek az uruk asztaláról lehulló morzsákból.

16,5/b: mert kyneret nem hozthwnk?

8/b: kenyereket nem vöttünk velünk

Mert kenyeret nem vettünk

Nem hoztunk kenyeret.

Nem hoztunk kenyeret.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KODEX

PESTI

ERDŐSI

18,2: και προσκαλεσαμενος παιδιον εστησεν αυτο εν μεσω αυτον

Et advocans Jesus parvulum, statuit eum in medio eorum

Es hiuan I' eg aprodot allaptata otet kozepettec

Ees Jesus elew hÿwan egÿ kÿs gÿermeket, megallata kewztek

És egg' germeket ue hozzā hiuān Jesus ue koezikbe āllatā.

19,19: τιμψ τον πατερα και την μητερα και αγαπησεις τον πλησιον σου ως σεαυτον

Honora patrem tuum et matrem tuam et diliges proximum tuum sicut teipsum

Tiztelled te atadat & te anadat zeressed te feledet ment te magadat

Attÿadat anÿadat tÿztellÿed, ees fele baratodat zeressed mÿnt tennen magadat.

Tisztelled at’adot es an’adot, es szeressed az te koezel valo emberedet mint te magadot.

20,10/a: και ελθοντες οι πρωτοι ενομισα νοτι πλειον λημψονται

Venientes autem et primi, arbitrati sunt, quod plus essent accepturi.

Az elsoc ke iouen úg alaitac uala, hogg tobbet volnanac veendoc

Elow iwenek az elsewkÿs, kÿk azt welÿk wala hogy nekÿk tewbbet adnanak.

Mikoron eliuettenek volna azok es az kik elsoek valanak azt alÿták, hogy toebbet adnanak nekiek.

21,24/b: ερωτησω υμας καγω λογον ενα

Interrogabo vos et ego unum sermonem

Kerdlec en es tutoke' eg bezede'n

En ÿs kerdek walamÿt tewletek

En es egg' nimi dolgot kerdek tuetueletek

21,32/c: υμεις δε ιδοντες ουδε μετεμεληητε υστερον του πιστευσαι αυτω

Vos autem videntes nec poenitentiam habuistis postea, ut crederitis ei.

De tue latnatoc ingen pniat sem fogtatotc hog oztan hinnetec neki

Ees mÿkoron ewtet lattatok wolna nem tartatok az wtan penitenciát hogy nekÿ hÿnnétek

Tue kediglen mikoron lattatok volna ezt, annak vtánna nem akaratok elwáltoztatni akarattokot, hog’ ueneki hinnitek.

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

18,2: Es elówe hywan Jesus eg” kydedot, es alajtwan kw kozykben

Es mikor egy gyermeket szólított volna elő Jézus, állata azt ő eleikbe

És hozzá hiván Jesus egi giermeket megállitá őtet középaránt közöttük,

És magához híván Jézus egy kisdedet, közéjük állítá,

Ő odahívott egy gyermeket, közéjük állította

19,19: Tyztellyed te atyadat anyadat. Es zeressed te baratodat mykeppen tennen magadat.

Tiztellyed Attyádat anyádat, és szeressed felebarátodat, mint temagadat.

Tiszteljed te atiadat és te aniadat, és szeressed felebarátodat, mint tenmagadat.

Tiszteld atyádat és anyádat, és szeresd felebarátodat, mint tenmagadat.

Atyádat és anyádat tiszteld és szeresd felebarátodat

20,10/a: Elówe ywen az elsek ees aloyttak hog” tebbet vonanak veyendők – azok es annee peenzt venek.

El iöuen pedig az elsőc, alittyác vala, hogy őc többet vennénec,…

Eliövén kedig az elsők is vélék, hogy többet veendők volnának.

Jövén pedig az elsők is, azt vélték, hogy többet kapnak.

Mikor pedig az elsők jöttek, azt hitték, hogy többet fognak kapni.

21,24/b: Kerdlek en es tyteket eg” bezeden…

En is kerdelec titeket egy dologra,

Kérdek én is tőletek egy beszédet:

Én is teszek nektek egy kérdést.

Én is kérdezek tőletek valamit.

21,32/c: Ty kedyglen lathwan, penitentiat sem veetek annak vtanna, hog” hynnetek hwneki

Ti pedig, kic ezt láttátoc, nem tértetek meg az vtán, hogy neki hinnétec.

Ti pedig látván penitentiát nem tartottatok, azután, hogy hinnétek őneki

Ti pedig ezt látván, azután sem tértetek meg hogy hittetek volna neki.

Ti azonban ennek láttára sem tértetek meg és nem hittetek.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KODEX

PESTI

ERDŐSI

23,29/b: οτι οικοδομειτε τους ταφους των προφητων και κοσμειτετα μνημεις των δικαιων

Qui aedificatis sepulcra prophetarum et ornantis monumenta iustorum

Kik megrakiatoc az pphetacnac sereket, & meg ekesititec az igazacnac koporsoicat

Kÿk a profetaknak koporsot epitetek ees az igazaknak koporsoÿt felekesÿttÿtek

Mert a profétáknak koporsoit nag’on ippÿtitek, es az szenteknek emlekezetire valo temetisnek alkotuanit ikesytitek

24,46: μακαριος ο δουλος εκεινος, ον ελων ο κυριος αυτου ευρησει ουτος ποιουντα

Beatus ille servus quem cum venerit dominus eius, invenerit sic facientem

Boldog a zolga kit meg iouend o ura ug lel tetté

Boldog az a zolga, kit az ew wra talal ollÿan mondon chelekedewt, mÿkoron meg jew.

Boldog zolga az, az kit mikoron az ue vra megiioeuend azonkippen talaland hog’ czelekedik.

27,35/b: διεμερισαντο τα ιματια αυτου βαλλοντες κληπον

Diviserunt vestimenta eius, sortem mittendes

Meg oztac o ruhaiat nilat ereztue

Oztast tewenek ew ruhÿan sorsot wetwen reaÿa

Megosztozának az ue ruhaiaual es nilat uetinec azokra.

27,51/a: και ιδου το κατα πετασμα του ναου εσχιση...

Velum templi scissum est in duas partes

Es im a'templomnac soporlacha ketten ketté zakada

Ées ime az templomnak superlaya kette zakada

Es ime az templomnak vitorlaia ket riszre szakada

27,63/b: ο πλανος ειπεν ετι ζων

Quia seductor ille dixit adhuc vivens

Mert e hiteto meg eleuente og mo'dot

Hogy meg mÿkoron amaz hÿtetew elne azt monda:

Hog’ amaz czalard meg iltiben azt mondā:

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

23,29/b: kyk wyoyttyatok az proffetaknak koporsoyokat, és zepeytytek az ygazaknak temeteeseket

Mivelhogy eppititec a az Prophetáknac temetésecnec helyét, és az igazaknak temetéseknek helyét ékesgetitec

Kik épititek a prófétáknak a koporsóit és ékesititek az igazak temető helyeit…

Kik a próféták sírjait építitek és ékesítitek az igazak emlékeit,

A prófétáknak sírboltot építtek, az igazak síremlékeit fölkesítitek,

24,46: Boldog az ollyan zolga, kyth mykoron hw wra el yewend leendy yo mywelkódthben

Boldog szolga az, az kit az Wr talál az tiszti szerint czelekedni, mikoron haza iöuend

Boldog az a szolga, kit mikor eliövend az ő ura, találand eképpen tselekedvén.

Boldog az a szolga, kit mikor ura eljövend, így cselekedve talál.

Boldog az a szolga, ha ura megérkezésekor ebben a tevékenységében találja.

27,35/b: meg vztak hw rwhayat, sorsot vethwen hew raytta

27,35/a: megosztác az ő ruháit, nilat vetuen azokra.

27,35/b: eloszták az ő ruháit sorsot vetvén.

Elosztották maguk között ruháimat és köntösömre sorsot vetettek.

Elosztották ruháimat maguk között és sorsot vetettek köntösöm fölött.

27,51/a: Es ottan a templomnak fedezety ket rezben zakada, felse rztwl foghwa alsoygh

És imé a templomnac karpittya ketté hasada az felitől fogva mind az első részig…

Es ime az templom superlatia két részre szakada az fölitől fogva mind az alliaig.

És ime a templom kárpitja ketté hasadt fölétől aljáig.

Ekkor a templom függönye kettéhasadt, felülről egész az aljáig.

27,63/b: mert az chalard azt mondaa meeg elteeben,

Amaz hitető éltében meg mondotta,

Amaz hitető azt mondotta még előbb:

Ez a csaló még életében azt mondotta:

az a csaló még életében azt állította:

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KODEX

PESTI

ERDŐSI

Márk evangéliumából

1,30: η δε πενερα Σιμονος κατεκειτο πυρεσσουσα

Decumbebat autem socrus Simonis febricitans.

Simonac ke napa fekzen uala hideg leletben

Simonnak kegÿg napa fekzÿk wala mert hÿdeg lelÿ wala

Az Simonnak kediglen felesighe fekszik uala kit hideg lel uala

4,38/a: και αυτος ην εν τη πρυμνη επι το προσκεφαλιον

Et erat ipse in puppi super cervical dormiens

& o alozon vala a haionac vtollabā eg fo alon

Es ew wala az haÿonak wtolso rezeben alwzÿk wala egy wankoson

Es az Jezus az haionak vtolso risziben vala, es egg' fue aloń aloszik uala

7,24/b: ουδενα ηελεν γνωναι,και ουκ ηδυνηη λαειν

Neminem voluit scire, et non potuit latere

Senkinec sem akaria vala megtuttat, & ne titkoltathatec

Azt akara hogy senkÿ ne tugya, de el nem euezhetek

Akarā hog' senki ne tugg'a de maga titkon nem lehete

9,33/b: εν τη οικια γενομενος

Qui cum domi essent

Kic mikor hon volnanac

Mikorô hazba iewt wolna

Mikoroń hāzba ment wolna

12,40: οι κατεστι οντες τας οικιας των χηρων και προφασει μακρα προσευχομενοι

Qui devorant domus viduarum sub obtentu prolixae orationis

Kic be nelic ozuegecnec hazocat hoziu imadsagnac okaual

Kÿk meg emeztÿk az ewzwegÿeknek hazaÿt, ees zÿnÿ alatt hozzw imatsagokat teznek

Kik megemeesztik az ezvegek hāzāt, es szin alatt hosszú imadsāgokat tisznek

14,6/b: τι αυτη κοπους παρεχετε

Quid illi molesti estis

Mit nehezeltec o hozia

Mire wattoc neky bantasara

–

14,21/b: καλον ην αυτω, ει ουκ εγενηη

Bonum ereat ei si non esset natus

Job uala neki ha ne' zuletet volna.

Job wolt wolna annak hogy ha nem zyletet wolna

Jobb vala annak, ha nem zueletett volna

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

Márk evangéliumából

1,30: Agyba fekzyk vala kedyglen Symonnak ypa, feyeet faydalwan

Az Simonnac pedig napa, fekszic uala hideg lelesben

Fekszik vala kedig Simonnak napa hideg lelésben

Simon napa pedig forró lázban fekszik vala.

Simon anyósa lázas betegen feküdt.

4,38/a: Ew kedeg az hayo faraba az abrozon alwzyk vala,

És ő vala az hajónak hátulsó részében, és aluszik vala egy fő allyon.

És aluszik vala a haionak utollian e vánkoson.

Ő pedig a hajó hátsó részében egy vánkoson alszik vala.

De ő a bárka farában egy vánkoson aludt.

7,24/b: hogy senky ne thwdnaa, de el nem euezheteek.

Nem akaria vala, hogy senki őtet meg tudná, de nem titkolhatá el magát

Nem akarja, hogj senki tudná, és nem lehete titkon

és betérvén egy házba, nem akará, hogy valaki megtudja:

…de nem akarta hogy fölismerjék. Mégsem tudott rejtve maradni.

9,32/b: Mykoron azert ot hon volnanac

-

Kik mikor az házban volnának

Mikor a házba ért, kérdezé őket:

33/b: Hazatérve megkérdezte őket:

12,40: Kyk ffel emeztyk az ozvegyeknek hazokat, hozyw ymatkozasnak kapozety alat;

Kik az özvegyeknec házokat fel fallyác, és külső képpen hosszú imádsággal élnec

Kik megeszik az özvegyeknek házokat hosszú imádságnak szine alatt

Kik megeszik az özvegyek házait és színleg nagyokat imádkoznak.

Fölélik az özvegyek házát és színleg nagyokat imádkoznak.

14,6/b: mit nehezeskettek hw rea

Miért háborgattyáttok öket

Hagyjatok békét neki, miért vagytok bántására

Hagyjatok békét neki! Miért bántjátok?

Hagyjátok békében! Mit bántjátok?

14,21/b: yob volna hwneky, ha nem zyletet volna az ember

Jó volt volna annak az embernek, ha nem zületet volna

Jó lett volna neki, ha nem született volna az az ember.

Jobb volna neki, ha nem született volna az az ember.

Jobb lett volna neki, ha meg sem született vona.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KODEX

PESTI

ERDŐSI

Lukács evangéliumából

1,1/a: Επει δηπερ πολλοι επεχειρησαν αναταξασαι διηγησιν περι των πεπληροφορημενων εω εμιν πραγματων

Quoniam quidem multi conati sunt ordinare narrationem rerum

Sokac akaranac (akarac) zerzeniec ez allatocnac modekit

Sokan akartak az dolgoknak megielentesit irasba zerzenÿ

–

1,5/b: εξ εφημεριας Αβια

de vice Abia

Abiasnac rendebeli

Abia rendÿbewl

Abiasnak napszām szerint valo rendiboel vala

1,7/b: και αμφοτεροι προβεβηκοτες εν ταις ημεραις αυτων ησαν

et ambo processissent in diebus suis

& monnoc o napcbā meg elemettec vona

Ees m˙nd kette idesek walânak

Es mind ketten elmulattāk vala ideiket

1,27/a: προς παρενον εμνηστευμενην ανδρι

Ad virginem desponsatam viro

A ferfinoc neuezet zuzhoz

A zÿzhez mellÿet ferfÿwnak ieczettek wala

Az szuezhoez, mell iegben vala egg’ firfiunāl

1,28/b: χαιρε μεχαριτωμενη ο Κυριος μετα σου (ευλογημενη συ εν γυναιξιν)

Ave, gratia plena, Dominus tecum, benedicta tu in mulieribus

Vduozleg maria vag malaztal telles, vr vagō te veled

Idwezlegy malaztal tellÿes úr wagyon teweled aldot wagÿ te azonÿoknak kewzewte

Vduozlig kedwes szuez. Az Vr te ueled vagon. Á’ldott uag te asszoniallatoknak koezoette.

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

Lukács evangéliumából

1,1/a: Mynekokaert kededg sokat(n) zantaak az ewangeliomnak mogyat el kezdeny es zerezny, ky my bennwnk bel tellyeódót,

Mivelhogy sokan kezdettec rend szerént meg írni, azoknac a dolgoknac meg beszéllését, mellyec mi nálunk mindenestől foguán bizonyosoc.

Mivelhogy sokan igyekeztek el rendelni az dolgoknak meg beszéllését, melliek mi köztünk be telliesettenek

Mivelhogy sokan próbálták rendbeszedni a köztünk végbement események elbeszélését.

Már sokan vállalkoztak arra, hogy rendszeresen elbeszéljék, a közöttünk végbement eseményeket.

1,5/b: Abyanak zerzeteeból

Abianac rendéből való

Abia rendéből

Abia papi osztályából

Aki abia papi osztályába tartozott.

1,7/b: es mynd ketten el mwltaak volna ydeyóket

és mind ketten immár idős emberec volnánac

és mind ketten idősek valának az ő napiokban.

és már mindketten előhaladtak korban,

És már mindketten éltesebb korúak voltak.

1,27/a: az ffyrffywnak yegyzetót zyzhez

egy szűzhöz, melly férfiunak iegyeztetet uala

a szűzhöz, ki férfiúnak eliegyeztetett uala

Egy szűzhöz, aki egy férfiúnak vala eljegyezve,

A szűz jegyese volt egy …férfinak

1,28/b: Idwez legy malazthwal tellyes, wr vagyon te veled, te vagy aldott az azzonyállatoknak kozotte

Örülly, te ki az Wrnal ingyen vagy kedves, az Wr te veled vagyon és te áldott vagy az asszonyi állatok között

Idvöz légi malaszttal tellies: az Vr te veled, áldott vagi te az asszoniállatok közöt.

Üdvözlégy, malaszttal teljes, az Úr vagyon teveled, áldott vagy te az asszonyok között.

Üdvözlégy, kegyelemmel teljes! Az Úr veled van. (Áldottabb vagy te minden asszonynál).

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KÓDEX

PESTI

ERDŐSI

1,35/b: και δυναμις υψισ του επισκιασει σοι

Et virtus altissimi obumbrabit tibi

Es felsegesnc iosaga meg hiedelmez teneked

Ees az magassagosnak iosaga arnekoz meg teged.

Es az felsighes istennek hatalmassāga ārnikāual be fog tighedet

2,35/a: και σου δε αυτης την ψυχην διελευσεται ρομφαια οπος αν αποκαλυφωσιν εκ πολλων καρδιων διαλογισμοι

Et tuam ipsius animam pertransivit gladius, ut revelentur ex multis cordibus cogitationes

Es te lelkedet tor altalfolla hog megielentessenec soc zuuecbol gondolatoc

Seut meg az tennen zÿwedet ÿs altal hattÿa teur, hogy sok zyeknek gondolatÿ megnÿlatkoztassanak

Soeg az te lelkedet es toer iāria āltal, hog' sok szueokboel az gondolatok megnilatkozzanak

3,1/b: ηγεμονευοντος Ποντιου Πιλατου της Іουδαιας

Procurante Pontio Pilato Judeam

Poncius pilatq Judeaban birolkottanac ideiben

M˙koron Poncius Pilatus Sÿdosagba few wolna

Mikoroń Pontusbeli Pilatus Sidoorszagban tiszttarto feiedelem volna

3,14/d: και αρκεισθε τοις οψονιοις υμων

contenti estote stipendiis vestris

Megelegeggetec tu iargalastokon

Meg elegegÿetek a tÿ Soldotokkal

Megeleghegg’etek az tue s’oldaitokkal

4,19/b: αποστειλαι τεραυσμεν ους εν αφεσει, κηρυξαι Κυριου δεκτον

Predicare annum Domini acceptum, et diem retributi

Predicalni vrnac foganatos eztendeit & iugforbatlatnac napiat

Hogÿ wrnak kellemetes esztendewt… predÿkallanak

Hog’ predikallām az ur istennek foganatos esztendeit

4,41/c: οτι ηδεισαν τον Χριστον αυτον ειναι

Quia sciebant ipsum esse Christum

Mert toggac uala o neki Xc voltat.

Mÿwel hogÿ twgÿak wala hogÿ ew wolna a Christus

Hog’ tudnāk, hog’ ue volna Cristus.

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

1,35/b.: es az ffeelseghnek hw” erey meg arneekoz teghódet

És a magasságban lakó Istennek ereje megárnyékoz téged

A Felségesnek ereie meg árniékoz tégedet

A Magasságbelinek ereje megárnyékoz téged,

És a Magasságbeli ereje borít el.

2,35/a: az te lelkodet is átal hattya eless thor, hogy kywe nylatkoztassanak sok zywekból gondolatok

Sőt a te lelkedetis által hattya az elestör, hogy meg ielentessenec soc sziveknec gondolati.

És a lelkedetis által iária a tör, hogi ki n˙latkoztassanak sok szivekből a gondolatok.

neked magadnak is tőr fogja átjárni lelkedet, hogy nyilvánosságra jőjjenek sok szívből a godolatok.

S a te lelkedet is tőr járja át, hogy így megnyilvánuljanak sok szív érzései.

3,1/b: Poncioy Pilatus vralkodwan Judeaban

mikor Judea tartományban tiztarto vólna Pontius Pilatus

Pontius Pilatus tiztartoia lévén Judeanak.

Poncius Pilátus helytartója vala Júdeának

Poncius Pilátus volt Judea helytartója,

3,14/d: de meg elegeggyetek ty soldotokkal

es meg elegedietec ti soldotockal

s meg eléeggietek az ti szoldótokkal

és elégedjetek meg zsoldotokkal

S elégedjetek meg zsoldotokkal.

4,19: predicallany vr ystennek kellemetes eztendeyth, es megh fyzetho napyat.

Hogy hirdessem az Wrnac kedves eztendeiét. (ennyi!)

Predikalliam az Vrnak kedves eztendeiét, és az meg fizetésnek napiat.

Hirdetni az Úr kedves esztendejét és a visszafizetés napját.

Hirdessem az Úr kegyelmének esztendejét (és bosszújának napját)

4,41/c: mert twggyak vala hogy hew volna az Cristus

Miuel hogy tudgyac vala, hogy ő volna az Christus

Mert tudiák vala őt Christusnak lenni.

Mivel tudták, hogy ő a Krisztus.

Azok ugyanis tudták, hogy ő a Messiás.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KÓDEX

PESTI

ERDŐSI

7,40b: εχω σοι τι ειπεν

Habeo aliquid tibi dicere

Valami mōdom vagō teneked

Wagÿon walamÿ kÿt neked mongÿak

Valami beszidem vagon te veled.

9,50b: ος γαρ ουκ εστιν κα΄υμπν, υπερ υμπν εστιν

Qui enim non est adversum vos, pro vobis est

Kÿ nincs mi ellenonc mi ertōc vagō.

Walakÿ mÿ ellenewtek nÿnchen mÿ uelewnk wagÿon

Aki mue ellenuenk ninczen, mue mellettuenk vag’on

10,25/b: διδασκαλε,τι ποιησας ζωην αιωνιον κληπονομησω

Magister, quid faciendo vitam aeternam possidebo

Mester mi teuen hatom az oroc eletet

Mester mÿt tegÿek, ha az ewrek eletet akarom bÿrnÿa

Mester, mi czelekedetuel nerhetem az oeroek iletnek oeroeksighit.

11,27/b: Μακαρια η κοιλια η βαστασασα σε και μαστοι ους εηλασας

Beatus venter qui te portavit, et ubera quae suxisti

Boldog has ki tegedet viselt & az emloc kiket emtèl.

Boldog meeh, az kÿ teged wÿselt ees az emleek melÿeket zoptal

Boldog az mih, az mell’ tighedet viselt, es boldogok az emlok az melleket szoptāl.

12,14: ανθροπε, τις με κατεστησεν κριτην η μεριστην εφ΄υμας

Homo, quis me constituit judicem aut divisorem super vos

Ember ki zerzet engemet biroua auag oztoua tu raitatoc

Ember kÿ tewt engem oztowa awagÿ bÿrowa kewztetek

Ember, kiczoda tuen enghemet igaz latova, auag oeroeksig osztova tue koezoettetek.

12,18/b: καθελω μου τας αποηκας και μειζονας οικοδομησω,

Destruam horrea mea et maiora faciam

Megtorom en csuromet & nagobban alkotom.

El bontom az een chÿurewmet nagÿobban chÿnalo

El hānom az en gabonās hāzaimot, e nag’obbakot rakok

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

7,40/b: Symon, valamy mondasom vagyon te neked

Simon, vagyon valami beszé dem, mellyet mondgyac néked.

Simon vagyon valamit mondanom neked.

Simon, mondanék neked valamit.

Simon, valami mondanivalóm van.

9,50/b: mert ky ninczen ty ellenetek ty veletek vagyon.

Mert az ki ninczen mi ellenünk, mi mellettünc vagyon.

Mert az, ki nintsen ti ellenetek, veletek vagion.

Mert aki nincs ellenetek, veletek vagyon.

Mert aki nincs ellenetek, veletek van.

10,25/b: Mester, myt tegyek, az erek eeleth vevén?

Mester, mit czelekedgyem, hogy az örök életet vehessem?

Mester mit tselekedvén bírhatom az örök életet?

Mester, mit cselekedjem, hogy az örök életet elnyerjem?

Mester, mondta, mit tegyek, hogy eljussak az örök életre?

11,27/b: Boldogh meeh ky teghed hordozot, es az emleek, kyk teghed emtettenek

Bódogh meh az mellytégedet hordozott, és az emlőc mellyeket te szoptál.

Boldog az méh, meli tégedet hotrdozot, és az emlők, a mellieket szoptál.

Boldog a méh, mely téged hordozott, és az emlők, melyeket szoptál.

Boldog a méh, mely téged hordozott, és az emlő, melyet szoptál.

12,14: (Homo quis me) Ember! Ky zerzet eghemet byrot ty raytatok

Kicsoda tött engemet ti köztetek birouá, vagy osztóvá?

Ember, ki rendelt engemet biróva, auagi osztóvá ti köztetek?

Ember! ki tett engem bíróvá, vagy végrehajtóvá közöttetek.

Ember, ki tett engem bíróvá, vagy végrehajtóvá köztetek?

12,18/b: el terem az én czyremeth, es nagyobaa zerzem.

Az én gabonás tsüreimet el rontom és nagyobbakat éppitec

El bontom az én tsűreimet és nagiobbakat tsinalok.

Elbontom csűreimet és nagyobbakat építek.

Lebontom csűreimet és nagyobbakat építek.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KÓDEX

PESTI

ERDŐSI

13,11/b: πνευμα εχουσα ασενειας

Qui habebat spiritum infirmitatis

Ki valla vala betegsegnc zelletet

Kÿbe wala betegsegnek lelke

Kiben betegsig hozo gonosz szellet vala.

14,12/c: και γενηται αν τα ποδομα σοι

Et fiat tibi retributio

Es legen teneked megtorlat

Ees meg aggÿak neked az kevlchewnt

Es hog’ viszhontag meg ne fizessik teneked az te io viteledet

15,13/d: ζων ασωτως

Vivendo luxuriose

Eluen belendesol

Elwen mÿndenbewl kedwe zerÿnt

Mirtiktelen es faytalan iletet viseluin.

15,25/c: ηκουσεν συμφωνιας και χορων

Audivit symphoniam et chorum

Halla a hangoslatot & a kart

Halla az wÿgassag tetement ees a tanczot

Sipolast es tanczolast halla.

16,1–2: Ανρωπος τις ην πλουσιο ως ειχεν οικομενον, και ουτος διεβληη αυτω. ως διασκορπιζων τα υπρχοντα αυτου. και φωνησας αυτον ειπεν αυτω: τι τουτο ακουω περι σου; αποδος τον λογον της οικονομιας ου γαρ δυνη ετι οικομειν

Homo quidam erat dives, qui habebat villicum: et hic diffamatus est apud illum quasi dissipasset bona ipsius. Et vocavit illum, et ait illi: Quid hoc audio de te? Redde rationem villicationis tuae, iam enim non poteris villicare.

Vala eg neminemo kazdag ember kinc vala folnaga, & ez meg olcsarlatot o uala monual eltekozlotta uolna o iauait. Es hiua otet & mōda oneki. E mit halloc te felolled aggad samat te folnagkodatodnac mert imar nē folnagkodhatol toabba.

Egÿ kazdag ember wala, kÿnek egÿ safara wala, ezt be mōdak ew nala, mint hogÿ ha el tekozlotta wolna az ew iozagat. Hozza hÿwa ees monda nekÿ. Mÿchoda az kÿt felewled hallok? Aag˙ zamot Safarsagodrol mert immar towab nem Safarkodhatol.

Egg’ kazdag ember uala, kinek egg hāzi dolgosa vala, es ez be vādoltatek ue nala, mint ki eltikozlanā az ue ioszaghit, es eloe hiua uetet, es monda ue neki. Miczoda ez, az mit te feloeled hallok? Agg’ szāmot az te hāzi dolgossagodrul, mert ennek vtānna hāzi dolgos nem leheccz.

JORDANSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

13,11/b: kynek betegh lelke vala ymaran tyzen nyolcz eztendeyghlen

kiben vala betegségnek lelke immár tizen nyoltz esztendőtől fogva

kin az betegségnek lelke uala tizen niolcz esztendeig

kin a betegség lelke volt tizennyolc évig,

Kit a betegség lelke már tizennyolc éve hatalmában tartott.

14,12/c: es lezen te neked megh fyzetees

s ilyen módon az ió tétemény megfizettessék

és az legien teneked fizetésed

De majd visszafizettetik az neked

De majd visszafizetik az igazak feltámadásakor.

15,13/d:gyenyerewseghel eelwen

nagy tékozlással éle

mértéktelenül élvén

léha élettel

kicsapongó élettel

15,25/c: halla az nagy zenghest es tanczolast

hallá az éneklést és a vigadozást

hallván az éneklést és a tánczolást

Hallá a muzsikát és a táncot.

Hallotta a muzsikát és a táncot.

16,1-2: Vala egy kazdagh ember, es hwneky vala egy saffara, awagy tyztartoya. Es hw be vadoltateek hw uranal, hogy mywel el tekozlotta vona hw jozagath. Es elowe hywan hwtet, monda hwneky: Myre hallok eellyent the felőled ? agy zamot maydan te Tyztartásodról, mert ymaron nem vralkodhatol towaba a tyzthben

Vala egy gazdag ember, kinek vala egy sáfára, és az be vádoltaték annál, hogy minden javait eltékozolná. Hiván azért azt és mondá nekie: mit halloc felőled? Adgy számot sáfárságodról, mert nem lehetsz ez után sáfár.

Vala némely gazdag ember, kinek sáfára vala, és ez be vádoltaték nála, mintha el tékozolta volna az ő javait. És elő hivá őtet és mondá neki: Mit hallok felőled? Aggi számot az te safarsagodról, mert immár nem sáfárkodhatol.

Vala egy gazdag ember, kinek sáfára vala; és ezt bevádolták nála, hogy eltékozolja az ő javait. És előhíván őt, mondá neki: Mit hallok felőled? Adj számot sáfárságodról, mert tovább nem lehetsz az én sáfárom.

Egy gazdag embernek volt egy intézője. Bevádolták nála, hogy eltékozolja vagyonát. Magához hívatta tehát, és így szólt hozzá: Mit hallok rólad? Adj számot a vagyonkezelésről. Nem maradhatsz tovább intézőm.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KÓDEX

PESTI

ERDŐSI

16,6/b: δεξαι σου τα γραμματα και καθισας ταχεως γραψον πεντηκοντα

Accipe cautionem tuam: et sede cito scribe quinquaginta

Veged te okodat vl & irih hamar otuenet

Wed elew registromodat, ÿlle ees ÿrÿ hamar ewtwent.

Vedd eloe az te menedik leueledet es uell’ le hamar, es iry oetuenet

17,29/b: εβποξεν πυρ και εινον απ΄ουρανου

Pluit ignem et sulphur de coelo

Ese tuzet & budos kenesot menbol.

Esek tÿwz ees kÿnkew mennÿorzagbol

Tuez es kinkue esoe esek az egboel.

18,11/a: ο φαρισαιος σταεις ταυτα προς εαυτον προσηυχετο:

Phariseus stans haec apud se orabat

A leualt ke aluan ezeket imagga uala ou beuul

Az Fariseus megalwan illÿen modon imatkozÿk wala magaba.

Az fariseus aluan, ue magaban illen imadsagot tiszen vala.

18,33: εμπαιχησεται και υβριασησεται και εμπτυσησεται, και μαστιγωσαντες αποκτενουσιν αυτον

Illudetur et flagellabitur, et postquam flagellaverint occident eum

Megkaromlattatic & megostorlattatic, & mi utan megostorozanac megolic otet.

Meg chwfollÿak ewtet, ees bozzuwal illetÿk, ees mÿnek wtana meg wstorozzak meg ewlÿk

Meg czufoltatik, es bosszusagual illettetik, es minek utanna meg ostorozangák meg oelik uetet.

19,48/b: ο λαος γαρ απας εξεγρεμετο αυτου ακουων

Omnis enim populus suspensus erat, audiens illum.

Mert mēd nep vgehot vala halgatuan otet

Mert mÿnd a tellÿes kewsseg fÿgÿelmezÿk wala az ew bezedere mÿkoron ewtet hallana.

Mert mind az eghissz nip figelmetes vala az ue beszidire, mikoron uetet halgatnā.

JORDANSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

16,6/b.: ved elówe the leweledeth, es yllee hamar, yr" ewthvent.

Vegyed az te számtartó könyvedet, és leulvén hamar, iry ötuent.

Vedd elé a te számtartó könyvedet, es ülle hamar, irj őtvenet.

Vedd elő adósleveledet, ülj le hamar, és írj ötvenet.

Vedd elő adósleveledet, mondta neki, ülj le hamar és írj ötvenet.

17,29/b: ysten tyzet es kenkőweth boczata mennyból, es mynd veztee hw"keth

tüzes és kénköves eső lött az égből, és mindeneket elveszté.

tűz és kénkő esék az égből és mindeneket elveszté

Tűz és kénkő esett az égből és elveszített mindenkit.

Tüzes kénkő esett az égből és elpusztította valamennyit.

18,11/a: Az zerzethes sydo megh alwan, ezt ymagya vala hymagaban.

Az pharizeus áluán, illyen módón imádkozic vala magában

A pharizeus áluán ekképpen imádkozék uala ő magába:

A farizeus megállván, így imádkozék magában:

A farizeus emelt fővel így imádkozott magában:

18,33/a: megh czwffoltatyk, es megh ostoroztatyk, es meg pekdestetik;

meg czúfoltatic, és bosszúságokkal illetic, és meg pökdöstettetic;.

megcsúfoltatik és megostoroztatik, és megpökdöstetik:

és megcsúfolják, bántalmazzák, megköpdösik;

Kigúnyolják, bántalmazzák és leköpdösik.

18,33/b: es mykoron megh ostorozangyak, meghólyk hw"tet, es harmad napon ffeltamad.

es minec utánna ótet meg ostotozzac, meg ölic. De harmad napon fel támad

és minek utánna megostorozták megölik őtet, és harmadnapon feltámad.

és miután megostorozták, megölik őt, de harmadnap föltámad.

Azután megostorozzák és megölik, de harmadnapra föltámad.

19,48/b: Mert mynden nepek eremesth hallgattyak vala hw"neky bezeedeth

mind az egész kösség ő tüle függ vala, miuel hogy őtet halgatnác.

mert az egész nép tőle függ vala, halluán őtet.

Mert az egész nép rajta csügg vala, hallgatván őt.

Mert az egész nép feszült figyelemmel hallgatta.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KÓDEX

PESTI

ERDŐSI

22,19/b: Τουτο εστιν το σωμα μου το υπερ υμων διδομενον

Hoc est corpus meum, quod pro vobis datur

Es en testem ki tu ertetec alaroltatic.

Ez az een testem, melÿ tÿ erettetek adatÿk

Ez az en testem, mell’ tue irettetek adattatik.

22,41/a: και αυτος απεσπαση απ΄αυτω νωσει λιου βολην

Et ipse avulsus est ab eis quantum iactus est lapidis

Es o eltauozec o tolloc eg ko hageitasne.

Ees ew el zakazkodek tewlewk olÿ mÿnt egÿ kew hagÿtasnÿra

Es ue el szakada ue tueloek közel ann’e foeldoen menire egg’ kueel hag˙thatnak

24,11: και εφανησαν ενωπιον αυτων ωσει ληρος τα ρηματα ταυτα

Et visa sunt ante illos, sicut deliramentum verba ista

Es tettetec o elottoc mikeppen teuelgenenec ez igec.

De ez bezedek hallatanak ew nekÿk walam˙ estelensegeknek

Es ez asszon’i āllatoknak beszidi ue nekik oll’ mint esztelensignek lattattak vala

János evangéliumából

1,11: Εις τα ιδια ηλεν, και οι ιδιοι ου παρηλαβον

In proprio venit et sui enim non receperunt.

Tulajdon ouuebe iot & ouuei nē fogattac.

Jewe az ew tulaÿdonÿ kewzÿbe ees az eweÿ ewtet nem weuek

Az ue tulaydonaba ioeue, es az ue tulaydon nipi uetet nem fogadak

2,17/b: ο ζηλος του οικου σου καταφαγεται με

Zelus domus tuae comedit me

Te hazadnac zerelme mogott engemet

Az te hazadnak bwzgosagos zeretetÿ ewn meg engemet

Az te hāzadhoz walo szerelem meg emiszte enghemet

3,8/a: το πνευμα οπου ελει πνει

Spiritus ubi vult spirat

Zellet hol akar ot lehel

Az lelek ahol akarÿa lehel

Az szel az holott akaria ott fu

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

KÁLDI ÚJ KIADÁS

22,19/b: Ez az en testem ky ty erettetók adatyk.

Ez az én testem, melly ti éröttetec adatic

Ez az én testem, mely ti érettetek adattatik.

Ez az én testem, mely értetek adatik;

Ez az én testem, amelyet értetek adok.

22,41/a: Hw" kedyglen el tawozeek thwlók, mynt wolna egy kw hagyo"tass nee

Es ő el táuozéc ő tőlők, mint az menyére kőuel el hagyithatnánac

És ő elszakadván tőlük mint egi kő haitásnira.

És eltávozék tőlük mintegy kőhajításnyira.

Aztán mintegy kőhajításnyira tovább ment

24,11: Es lattatanak ez bezedek hw"nekyk mynt ha el vezet vona, ezek azert hogy nem hynek hwnekyk.

De azoknak beszédec láttatéc azoknál v'gy mint bslgatagságnac, és nem hiuénec azoknak

És azok előtt balgatagságnak láttatának ezek a beszédek.

De azok előtt együgyű beszédnek tetszettek ez igék, és nem hittek nekik.

De azok üres beszédnek tartották szavaikat és nem hittek nekik.

János evangéliumából

1,11: Twlaydon enneeben yewe, es hw" eenney hy"tet be nem fogadnac (aak).

Az öuei közzé iöue, és az öuei őtet be nem uöuéc.

Az ő tulaidonába iöt és az öuei be nem fogatták őtet.

Tulajdonába jöve, de övéi őt be nem fogadák.

Tulajdonába jött, de övéi nem fogadták be.

2,17/b: Az the hazadnac zerelme eewe megh enghemeth.

Az te házadhoz való buzgü szerelem megemézte engemet.

Az te házadnak buzgó szereteti megeméztet engemet.

A házadért való buzgóság megemészt engem.

Buzgóság emészt el házadért.

3,8/a: Az lelek, hol akar, oth lehel.

Az szél az houa akar fúni, fú

A szél az hol akaria ott fú.

A szél, ahol akarja, ott fú;

A szél ott fúj, ahol akar.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KÓDEX

PESTI

ERDŐSI

4,14: το υδωρ ο δωπρω αυτω, ου μη διψησει εις τον αιωνα

Aqua, quam ego dabo ei, fiat in eo fons aquae salientis in vitam aeternam.

A víz kit en adoc lezen o benne viznec forrasa boito az oroc eletbe

Az a wÿz mellÿet een adok nekÿ, lezen ew bwnnw folÿo wÿznek kwt feÿe, fel forro az ewrewk eletre.

Az víz, mell’et en adok ueneki oeroek iletre fel forro viznek kut feie liszen ue benne.

5,37/b: ουτε φωνην αυτου πωποτε ακηκοατε ουτε ειδος αυτου εωρακατε, και τον λογον αουτου ουκ εχετε εν υμιν μενοντα

Neque vocem eius nunquam audistis, neque speciem eius vidistis, et verbum eius non habetis in vobis manens

Mert ne hog valaha o zauat hallottatoc, de sē lattatoc o zemellet, & o igeiet nē vállatoc tu bennetec lakozuan

De ew bezedet sem hallottatok, sem zÿnÿet nem lattatok. Ees az ew bezede nalatok meg nem maradando

Soha az ue szauāt sem hallottātok, sem az ue szemilit nem lattatok. Es az ue beszide ninczen tue bennetek vg’, hog’ meg maragg’on.

6,18: η τε αλασσα ανεμου μεγαλου πνεοντος διηγειρετο

Mare autem vento magno flante exurgebat

A tenger ke tamadoc uala nag zellel futatuan

A tenger kedÿg (nagÿ zeel fuwan) felfwalkodÿk wala

A tengerhez kediglen az nag’ szelnek fuasānak miatta nag’on fel indul vala

6,63/a: το πνευμα εστιν το ζωοποιουν, η σαρξ ουκ ωφελει ουδεν

Spiritus est qui vivificat; caro non prodest quidquam

Zellet ki eleueneit, test nem haznal valamit

A lelek az, kÿ eletet aad, test semmÿt nem haznal

Az lélek az, az ki meg eleven˙t, az test semmit nem hasznal

7,24/a: μη κρινετε κατ΄οψιν

Nolite iudicare secundum faciem

Ne akariatoc itelnetec orcara

Ne itellÿetek zÿnÿ zerÿnt

Ne akariatok szemilnek tekintetire itélni.

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

4,14: De az vyz, kyt en adandok hw"neky, lezen hw"benne ky folyo kuth e"wee az erek eelettre

Ha nem az viz, mellyet én adok nekie, lészen ő benne, öröc életr forró viznek kut feie.

Hanem a viz, melliet en adok neki, leszen ő benne fel forró viznek kút feie az örök életre.

Hanem a víz, amelyet én adok neki, az örök életre szökellő vízforrás lesz benne.

Az a víz amelyet én adok, örök életre szökelő vízforrás lesz benne.

5,37: Kynek sem zawat nem hallottatok wala mykoron, sem zyneet nem lattatok. Es az hw" bezeede nynczen tybennetec maradwan.

Annac szauát nem hallottátoc soha, sem pedig ábrázsttyát nrm láttátoc. És az ő beszéde nem marad ti bennetec.

Sem az ő szavát nem hallottátok soha, sem az ő ábrázatát nem láttátok. És az ó igéie nem marad meg ti bennetek.

Ti soha az ő szavát nem hallottátok, sem orcáját nem láttátok; és az ő igéje nem marad meg bennetek,

Ti viszont se szavát nem hallottátok, se színét nem láttátok, és igéje sem marad bennetek.

6,18: A tengher kedegh, lassaban zel tamadwan, fel yndwl uala.

Es az tenger az nagy szelnec fuuasa miatt háborog.

A tenger kedig nagy szél fúvása miatt fel emelkedik uala.

A tenger pedig, nagy szél kerekedvén, háborgott.

Erős szél fújt és a tó háborgott.

6,63/a: Merth Lelek az, ky megh elewenoyth, az testh semyth sem haznalhath.

Az lélec az, az melly megeleuenit, az test nem használ semmit.

A lélek az, ki megeleuenit, a test nem hasznal semmit.

A szellem az ami éltet, a test nem használ semmit.

A lélek az ami éltet, a test nem használ semmit.

7,24/a: Ne ytellyetek csak zyn zerenth.

Ne itállyetek külső ábrázat szerint, ...

Ne itéllietek ábrázat szerint.

Ne ítéljetek látszat után.

Ne látszatra ítéljetek.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KÓDEX

PESTI

ERDŐSI

7,35/b: μη εις την διασποραν των Ελληνων μελλει

In dispersionem gentium iturus est

Poganocnac hiruletibe menendo

A nepeknek wezedelmere menendewe

Az eloszlott nipeknek koezibe meg’ene

7,43: σχισμα ουν εγενετο εν τω οχλω δι΄αυτον

Dissensio facta est in turba propter eum

O erte ozlat lot a golakezet kozot

Kÿlembezes tamada a sereg kewzewt ew mÿatta

Kueloembet fogānak erteni ue feloele

8,46/a: τις εξ υμων ελεγχει με περι αμαρτιας

Qui ex vobis arguet me de peccato

Ki feg meg engemet tu kozolletec a bunrol

Kÿchoda kezzÿletek kÿ engemet meg fed bÿnemrewl?

Kiczoda irhat beueben enghemet tue koezueletek?

9,6: επτυσεν χαμαι και εποιησεν πηλον εκ του πτυσματος

Exposuit in terram et fecit lutum ex sputo

Hagapa a foldre & alkota sart a hagapastol

A fewldre pewkeek, ees saart chÿnala a nÿalbol

A foeldre poekek es az ue szaianak taytikābol sārt czinala

11,33: Іησους ουν ως ειδεω αυτην κλαιουσαν και τους συνελοντας αυτη Іουδαιους κλαιοντας, ενεβριμησατο τω πνευματι και εταραξεν εαυτον

Jesus ergo ut vidit eam plorantem, et Judaeos, qui venerunt cum ea, plorantes, infremuit spiritu et turbavit se ipsum

Jesus azert hog lata otet siratta & a sidokat kic iotenec uala o uele sirattoc megforradozot zelletében & meghaboreita o magat

Jesus azert m˙koron latna ewtet hogÿ sÿrna, ees a sÿdokat ÿs kÿk wele iewttenek wala, hogÿ sÿrianak, meg bwsula lelkebe, ees meg haborÿta magat.

Az Jesus annak okairt mihelen lātā uetet hog’ sirna, es ue vele egetembe az Sidokat es akik vele mentek vala oda, nag’ zenduelest tuen lelkivel es indulast vuen magaban.

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

7,35/b: Nem de az pogan neepek kezze meegyen ee hw"keth tanoytany.

Nem de nem azokhoz mégyen az kic az görögöc között el ozlottac, és ndm de ez görögöket fogiaé tanitani.

Nem de az poganioknak eloszlásába menendőe és a poganokat tanittiae ?

Csak nem akar a pogány világba menni, és a pogányokat tanítani?

Talán a pogányok közt élő telepesek közé megy, hogy taníts őket.

7,43: Vetekodees vala azert, az neep kezeet hw" myatta.

Hasonlás lőn azért az kösség között ő miatta.

Hasonlás lőn azért a seregben ő miatta.

Szakadás támadt tehát a seregben őmiatta.

Erre szakadás támadt miatta a nép között.

8,46/a: Ky vaadolhat enghemet bw"nrewl ty kozolletek.

Kicsoda győzhetne meg engemet tiközzületec az bűnről.

Kitsoda fedd meg engemet közületek a bűnről.

Ki vádolhat engem közületek bűnről?

Ki vádolhat közületek bűnről engem?

9,6: le pokee az feldre, es saarth zerzec hw" nyalabol

Az földre pöke, és az ő nyálából sárt tsinála.

Ki pöke az földre és sárt tsinála a niálból.

Földre köpvén, sarat csinála a nyálból,

Földre köpött, sarat csinált a nyálból,

11,33: Jesus azerth mynth syrnya lataa hw"tet, es az sydokath, kyk hw yettenek vala syrwa megh zomorodee hw lelkeeben, es meg haboroytta ennen magat

Jesus azért mikor látta volna, hogy Mária sír, és az sidóc ö vele együtt sirnánac, meg buzdula lélekben, és magaban meg háborodéc.

Jézus azért látá őtet, hogy sírna, és a sidokat az kik kijöttenek uala ő uele, hogy sirnac, megbuzdula lelkébe és háborytá ő magát.

Jézus pedig, amint látta őt sírni, és a vele jött zsidókat is, hogy sírnak, lelke mélyéig megindula és megrendüle

Amint Jézus látta. Hogy sír, és hogy a vele jött zsidók is sírnak, lelke mélyéig megrendült.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KÓDEX

PESTI

ERDŐSI

14,26/a;c: ο δε παρακλιτος, το πνευμα το αγιον ... υπομνησει υμας παντα α ειπον υμιν εγω

Paraclitus Siritus Sanctus …. suggerit vobis omnia quaecumque dixero vobis

A vigaztalando Szent zellet vgehet tunectec mēdeneket vala melleket mōdoc.

A wÿgaztalo kÿ az zent lelek mindeneket ezetekbe iwtat, walamÿt monta nektek

Az vigasztalo szent lilek eloetoekbe ad tuenektek mindeneket, mell’eket en tuenektek mondik.

15,22/b: νυν δε προφασιν ουκ εχουσιν περι της αμαρτιας αυτων

Nunc autem excusationem non habent de peccato suo

Ma ke o bunocrol menekedetet nē volnac

Mostan kegÿg nÿnchen mÿwel bÿneket elfedezzek.

Mostan kediglen ninczen mivel buenoekoet fedezzik.

16,12/a: Ετι πολλα εχω υμιν λεγειν

Adhuc multa habeo vobis dicere

Meg soc mondo vagō tu nectec

Ezeknek felette sok wagÿon kÿket nektek mongÿak.

Ezeknek felette sok dolog vag’on, mell’ekruel szolnom kellene

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

14,26: Az vygaztaló zent lelek kedegh, kyt el boczat en atyam en newembe, hw" mmegh tanoyth tyteket myndenre es myndeneket megh yhly tynektek

Amaz vigasztaló szent lélec pedig, kit az én attyám az én nevemben el botsát, az meg tanit titeket mindenekre, és eszetekbe iutattya mind azokat, az mellyeket mondottam nektec.

A vigasztaló szent lélek kedig, kit az Atia küld az en nevemben, az titeket meg tanit mindenre, és eszetekbe juttat mindeneket, valamellieket mondandok nektek.

A Vígasztaló pedig, a Szentlélek, kit az Atya az én nevemben küld, az majd megtanít titeket mindenre, és eszetekbe juttat mindent, amit mondottam nektek.

A Vigasztaló padig, akit az Atya nevemben küld, megtanít majd mindenre és eszetekbe juttat mindent, amit mondtam nektek.

15,22/b: mastan kedeegh menedeekek nynczen hw" bynekról.

de nintsen most mivel menténec ő búnöket.

mostan kedig mentség nintsen az ő bűnökről.

Most pedig nincs mentségük bűnükre.

Így azonban nincs mentségük bűneikre.

16,12/a: Meeglen sokat kellene tynektek mondanom, de nem vyselhetytek mastan el.

Még sok (dolog) vagyon mellyeket néktec kellene mondanom, de mostan el nem hordozhattyátok.

Még sok uagion amit nektek mongiak, de el nem viselhetitek mostan.

Még sok mondanivalóm volna nektek, de most nem vagytok hozzá elég erősek.

Még sok mondanivalóm van, nem vagytok azonban elég erősek hozzá.

GÖRÖG

VULGATA

MÜNCHENI KÓDEX

PESTI

ERDŐSI

21,25: Εστιν δε και αλλα πολλα α εποιησεν ο Іησους, ατινα εαν γραφηται καθ΄επ, ουδ΄αυτον οιμαι τον κοσμον χωρησειν τα γραφομενα βιβλια.

Sunt autem et alia multa, quae fecit Iesus; quia si scribantur per singula, nec ipsum arbitror mundum capere posse eos, qui scribendi sunt, libros

Vadnac ke es socac egebek melleket tot ic mellek ha mēd e vilag foglalna azokat kic a köneket irādoc volnanac.

Vannak kegÿg egÿebekÿs sokak, mellÿeket Jesus mÿelt, kÿk ha megiratnanak mÿndenestÿl fogwa, alÿtom hogÿ meeg az wÿlag sem foghatna meg az kewnÿueket kÿket kellene ÿrnÿ.

Sok egeb dolgok es vad’nak kediglen, mell’eket az Jesus czelekedett, mell’ek ha megirattatnânak egg’enkint alytom, hog’ ez vilâgra sem firninek be az koenuek, az mell’ek irattathatnānak.

1466

1536

1574

JORDÁNSZKY

KÁROLI

KÁLDI KÉZIRAT

SZENT ISTVÁN TÁRSULAT

BÉKÉS-DALLOS

21,25: Vannak kedegh egebek is es nagyon sokak, kyket teth Jesus, kyk ha mynd yzenkeed megh irathnanak, aloyttomm mynd ez tellyes vylagot es be nem foghatny, kyk vynnyk kenywek yrok. Amen

Egyebek is sokac vadnac, mellyeket Jesus tselekedett, mellyec mindenec, ha meg irattatnánac, azt vélem, hogy a világ sem foghatna be az könyueket az mellyec irattatnánac.

Vannak kedig sok ediebek is, mellieket tselekedett Jesus: melliek ha megirattatnánac egienkent, uélem, hogy a világ sem foghatná be a köniueket, amelliek irattatnának.

Van még sok egyéb is, amit Jézus cselekedett, melyeket ha mind megírnának, azt vélem, maga a világ sem tudná befogadni a könyveket, melyeket írni kellene.

Ha egyenként mind megírnák, azt hiszem, hogy az egész világ sem tudná befogadni a könyveket, amelyeket írni kellene.

1516

1590

1605

1927

1951

1. „Akkor két írásban járatos ember, ugyanazon Kemenest helységből (Kamonc), t.i. Tamás és Bálint, akik bizonyos emberekkel … Moldovába mentek … és mindkét szövetség könyveit magyar nyelvre fordították, amiben annyi és akkora eretnekség van, mint magam is olvastam … mert ezt a kifejezést is: Szentlélek, így fordították: zent zellet”. (Idézi Gálos R.: i.m. 36. old.)

2. Gálos R.: Legrégibb bibliafordításunk

3. Lásd Error: Reference source not found. lábjegyzet

4. Mészöly: i.m. 79. old.

5. Tímár: i.m. 5-7. old.

6. Gálos: i. m. 29. old.

7. Gálos: i. m. 22.old.

8. Szerecz: i .m. 14. old.

9. Oktató Intés 4. oldal 2. hasáb.

10. V.ö. Debreczy: i.m. 140-141. old.

11. Tímár K.: Premontrei kódexek

12. Szily: Magyar Nyelv 1911. évf.

13. Mészöly : …Müncheni kódex i.m. 80. old.

14. Pintér J.: Irodalomtörténet I. kötet 644. old.

15. Idézi Pintér J. I. kötet 385. old.

16. Harsányi: i.m. 18. old.

17. Gerő: i.m. 31. old.

18. Gerő: i.m. 35. old.

19. u.ott

20. idézi Gerő: u.ott.

21. Ballagi M.: i. tan. 181. old.

22. Ballagi: idézett tanulmány 168. oldal

23. Ballagi M.: u.ott. 173. old.

24. Ballagi M.u.ott 71. old.

25. Káldi: Oktató Intés 10. hasáb

26. Dicsőség a Háromszemélyű Egy Istennek, aki megadta akarni és végrehajtani…aki Igéjének a legszentebb Szűz méhében való megtestesülése napján Olmützben, 1607. március 25-én be is fejeztem.

27. Ballagi M.: Nyelvtud. Közlemények III. 44. old.

28. Vigilia 1956. október

29. Káldi Oktató Intés14. hasáb

30. Káldi: Oktató Intés i.h.

31. Ballagi M.: idézett tanulmány 71. old.

32. Kazinczy: Pályám emlékezete. V. k. I. sz. Pótlások (Abafy kiadása)

33. Idézi Horváth K.: i.m. 108. old.

34. Idézi Horváth K.: i.m. 118. old.

35. Idézi Hermann: i.m. 152. old.

36. Idézi Hermann: i.m. 152. old.

37. Országos Levéltár – Cancell.,Praesid. 1709-1834.

38. Tárkányi: Értekezések a MTA Nyelv és Széptudományi Osztály köréből. VII. 92-120. old.

39. Tudományos Gyűjtemény 1835. VII. kötet 92-120. old.

40. Tudományos Gyűjtemény 1835. VII. kötet 92-120. old.

41. Tárkányi: i.m. 14-15. old.

42. Tárkányi: i.m. 15. old.

43. V.ö. Simor János: Quae dudum kezdetű körlevelét 1865. okt. 23. XVII. sz.

44. Nyelvtudományi Közlemények III. 72. old.

45. Tárkányi: i.h. 20-21.old.

46. MTA Értekezések a Nyelv és Széptudományok köréből 1869. I.

47. Tárkányi B.: i.h. 30.old.

48. Mozsgai J.: Zsoltárfordítás és zsoltáros költészet… (kézirat) 8. old.

49. Idézett enciklika 18-19. old.

50. V.ö. Mozsgai idézett tanulmánya 11-14. old.

Table of Contents

Impresszum

Tartalomjegyzék

Indoklás

Előszó

I. fejezet: A kódexirodalom kora

Kódexcsoportok

1. Az első magyar bibliafordítás

a.) Bécsi kódex

b.) Müncheni kódex

c.) Apor kódex

Az első magyar biblia és fordítói

2. Az első magyar bibliafordítás átdolgozásai

a) Döbrentei kódex

b) Keszthelyi kódex

c) Székelyudvarhelyi kódex

3. A második magyar bibliafordítás

Jordánszky kódex

4. Fordítástöredékek

a) Festetich kódex

b) Czeh kódex

c) Az Érdi kódex

d) Winkler kódex

Összefoglalás

II. fejezet: Reformáció és ellenreformáció

1. Komjáthy Benedektől Káldi Györgyig

Komjáthy Benedek

Pesti Mizsér Gábor

Erdősy (Sylvester) János

Benczédi Székely István

Heltai Gáspár

Mélius Juhász Péter

Félegyházi Tamás

Bogáti Fazekas Miklós

Károlyi Gáspár

A Károlyi Biblia kiadásai

Szenczi Molnár Albert

Szántó (Arator) István SJ

2. Káldi Györgytől Tárkányi Béláig

Káldi György SJ

Péchy Simon

3. Biblia kiadások

Evangéliumos könyvek

Teljes Szentírás

Misztótfalusi Kis Miklós

Komáromi Csipkés György

Torkos András

Szeniczei Bárány György – Bárány János – Sartorius János

Szepesy Ignác fordítása és annak előzményei

4. Tárkányi Béla és a XIX. századi bibliafordítások

5. Zsoltárfordítások